Номер провадження: 22-ц/813/1762/26 
Справа № 523/5739/25
Головуючий у першій інстанції Мурманова І. М.
Доповідач Карташов О. Ю.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2026 року          м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Лозко Ю.П.

за участю секретаря судового засідання - Рудуман А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду
апеляційну скаргу Міністерства оборони України
на рішення Пересипського районного суду міста Одеси від 09 вересня 2025 року
за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Пересипського районного суду м. Одеси з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України.
В обґрунтування заяви заявник зазначила, що з вересня 2000 року вона та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Під час проживання спільно робили ремонт, будували господарські допоміжні приміщення, обробляли город, святкували всі сімейні свята. В 2024 році ОСОБА_2 був призваний на військову службу. Проходив військову службу оператором відділення управління командира мінометної батареї механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 . 21.01.2025 року ОСОБА_3 надійшло сповіщення про загибель ОСОБА_2 . Заявник зазначає, що взяла на себе всі витрати з поховання. Після смерті ОСОБА_2 виникла необхідність встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу для отримання в подальшому всіх видів допомог та інших встановлених законом видів пільг.
З урахуванням викладеного заявник просить: встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період з вересня 2000 року по січень 2025 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Пересипського районного суду міста Одеси від 09 вересня 2025 року заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу – задоволено.
Встановлено факт спільного проживання однією сім`єю як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у період з вересня 2000 року по січень 2025 року.

Рішення суду мотивовано тим, що заявницею доведено факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність взаємних прав та обов`язків.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Міністерство оборони України звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на те, що оскаржуване судове рішення є незаконним, та таким, що прийнято з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, просять його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви у повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга вмотивована тим, що надані заявницею докази на підтвердження своїх вимог не можуть бути взяті до уваги, оскільки проживання однією сім`єю жінки та чоловіка, без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Крім того, на думку скаржників якщо протягом двадцяти п`яти років, починаючи з 2000 по 2025 рік заявниця і ОСОБА_2 не звертались до органів ДРАЦС з метою офіційно зареєструвати свої можливі відносини, можна дійти висновку, що в законний спосіб не була визнана воля загиблого ОСОБА_2 у бажанні визнання дружиною заявницю до моменту загибелі, що свідчить про його ставлення до цього факту.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Ознайомившись зі змістом апеляційної скарги, ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Биков Д.Ю. подала на неї відзив, в якому вважають що рішення Пересипського районного суду м. Одеси є правомірним, а обґрунтування апелянта є такими, що порушують законні права та інтереси ОСОБА_1 , у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню. Наголошується, що заявницею надано достатню кількість доказів для встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, які були досліджені судом та на прийняте законне, обґрунтоване, вмотивоване рішення.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Представник скаржника Міністерства оборони України Биков Д.Ю. в судовому засіданні підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити в повному обсязі.
Заявниця ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги Міністерства оборони України, просила оскаржуване рішення залишити без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Згідно копії сповіщення сім`ї № 276 направленого на ім`я ОСОБА_3 встановлено, що останній повідомлення про те, що її син оператор відділення управління командира мінометної батареї механізованого батальйону НОМЕР_3 , солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призваний на військову службу по мобілізації 08.09.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_3 , вірний військовий присязі на вірність Українському народу мужньо виконував військовий обов`язок в бою за Україну, її свободу і незалежність, загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 поблизу населеного пункту Степова Новоселівка, Харківської області. Це сповіщення є підставою для подання документів для призначення пенсії (допомоги) і надання пільг у встановленому законом порядку (а.с.11).
Згідно копії свідоцтва про смерть встановлено, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 393 (а.с.13).
На підтвердження факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як чоловіка та дружини, позивачем надані наступні документи.
Довідка засвідчена головою правління ОСББ «Космос -90» Науменко Н.І. згідно якої встановлено, що мешканці будинку АДРЕСА_2 , а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтверджують факт того, що ОСОБА_2 дійсно проживав за адресою: АДРЕСА_1 та вів спільне господарство з ОСОБА_1 (а.с.14).
На підтвердження факту ведення спільного господарства заявником надано накладні на придбання товарів, товарну накладну виписано на ім`я ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15.16).
Щодо факту відносин, які притаманні подружжю, заявником надано копії заповітів, згідно яких встановлено наступне: заповіт складений від імені ОСОБА_3 на випадок її смерті, яким вона все своє майно заповіла ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.17), заповіт складений від імені ОСОБА_1 04.11.2021 р., згідно якого остання заповіла все своє майно в рівних частках ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , належну їй квартиру АДРЕСА_3 заповіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.19).
Щодо проживання заявника та ОСОБА_2 за однією адресою, встановлено, що на підставі медичної картки амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_2 зазначено адреси: АДРЕСА_4 та проживання: АДРЕСА_5 (а.с.21,22).
Також, відповідно до декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу встановлено, що адреса місця фактичного проживання або перебування ОСОБА_2 зазначена, як: АДРЕСА_1 . Довірена особа пацієнта для повідомлення у разі настання екстреного випадку з пацієнтом, вказано: ОСОБА_1 з зазначенням контактного номеру телефону (а.с.23).
У декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу встановлено на ім`я ОСОБА_1 адреса проживання вказана: АДРЕСА_1 . Довірена особа пацієнта для повідомлення у разі настання екстреного випадку з пацієнтом, вказано: ОСОБА_2 , з зазначенням контактного номер телефона (а.с.24).
На підтвердження факту проживання як чоловіка та дружини заявником надано низку фотографій, на яких зафіксовано сімейні свята, відпочинок, зустрічі з друзями, проведення спільного часу (а.с.29-36).
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що вона підтверджує факт того, що дійсно її син та заявник у справі ОСОБА_1 проживали разом як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, все робили разом, відпочивали, син проживав за адресою дружини, вони разом робили ремонт в квартирі, їздили в походи, ходили на рибалку. Зазначила, що ОСОБА_10 вважає своєю невісткою. Дітей у її сина не було (а.с.69-70).
Згідно письмових пояснень свідків, а саме: ОСОБА_11 , останній зазначив, що ОСОБА_2 знає зі шкільного віку, спочатку були друзями а потім стали членом сім`ї. Був свідком на весіллі, восени 2000 року ОСОБА_12 приїхав до них у гості з ОСОБА_10 , з того часу вони дружили сім`ями. Разом зустрічали всі свята, у випадку коли потрібна була допомога, то саме ОСОБА_12 та ОСОБА_10 приходила на допомогу. ОСОБА_12 писав пісні, грав на гітарі, саме ОСОБА_10 надихала його на творчість, всі його пісні були присвячені ОСОБА_10 . Зазначив, що тіло ОСОБА_12 було доставлено до м. Одеси завдяки зусиллям ОСОБА_10 (а.с.88-89).
Згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_13 , остання зазначила, що ОСОБА_14 знає з 1993 року, вони разом працювали. З 2000 року він став проживати разом з ОСОБА_15 . В ОСОБА_10 загинув син, хворіли батьки, ОСОБА_12 допомагав їй пройти разом через всі життєві проблеми. Мама ОСОБА_12 часто приходила до них у гості. Разом здійснювали закупівлі, відпочинок. Весь будинок дивився на них, вони завжди ходили тримаючись за руки, він часто купував квіти для ОСОБА_10 , ходили в гості, розуміли один одного з одного погляду (а.с.90-91).
Згідно Повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану щодо ОСОБА_1 , встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_16 розірвали шлюб на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24.11.2000 р., актовий запис 175 дата складання 15.03.2001 року (а.с.76-84).
ОСОБА_2 у зареєстрованих шлюбах не перебував.
Отже, сторони у зареєстрованих шлюбах з 2000 року не перебували.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має гуртуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (стаття 509ЦК України).

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Сторонами у справах окремого провадження є заявники, заінтересовані особи, які є спеціальними суб`єктами цього виду провадження. При визначенні кола заінтересованих осіб у встановленні факту слід враховувати їх юридичний інтерес, зокрема: взаємовідносини із заявником залежать від мети спору, що підлягає встановленню, і можуть вплинути на їх права та обов`язки; організації та установи, у яких заявник буде реалізовувати рішення про встановлення факту.
Заінтересовані особи беруть участь у справах цієї категорії з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави.
Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом).
Правильність встановлення заінтересованої особи залежить від визначення мети, для якої особі необхідно встановити той чи інший юридичний факт.
У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети — ні.

У зазначеній справі метою встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ОСОБА_1 визначає отримання в подальшому всіх видів допомог та інших встановлених законом пільг.
Суд не втручається у процесуальну діяльність учасників процесу (реалізацію наданих їм процесуальних прав та виконання покладених на них процесуальних обов`язків), крім випадків, передбачених ЦПК України.
Як вбачається з матеріалів заінтересовані особи у даній справі заявником визначено лише Військову частину НОМЕР_1 та Міністерство оборони України.
Проте, виходячи з мети встановлення факту, визначеної заявником у заяві, а саме необхідність отримання в подальшому всіх видів допомог та інших встановлених законом пільг, заінтересованою особою у даній справі ще має бути мати ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , якій й надійшло сповіщення про загибель сина ОСОБА_2 .

До заінтересованих осіб належать особи, які беруть участь у справі та мають у ній юридичну заінтересованість. Коло заінтересованих осіб визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають визнанню і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. Участь у справі цих осіб обумовлюється тим, що із визнанням обставин заявник може реалізувати свої права у правовідносинах, у яких беруть участь і заінтересовані особи. Для цих осіб характерним є те, що їхні суб`єктивні права та обов`язки мають юридичний зв`язок із суб`єктивними правами і обов`язками заявників.
Права заінтересованих осіб знаходяться у юридичному зв`язку із суб`єктивними правами заявників і зумовлюються визнанням обставин. Інтереси заінтересованих осіб можуть суперечити інтересам заявника (постанова Верховного Суду у справі № 638/4/19 від 07 квітня 2020 року, провадження № 61-18132св19).
За загальним правилом Цивільного процесуального законодавства України та положень статті 294 ЦПК України на заявника покладено обов`язок визначати заінтересованих осіб у справі.
Суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі заявником.
Суд не вправі за своєю ініціативою і без згоди заявника залучати інших заінтересованих осіб до участі у справі та зобов`язується вирішити справу за тією заявою, що пред`явлена, і стосовно тих осіб, які зазначені у ній.
Якщо заявник не заявляє клопотання про заміну/залучення заінтересованих осіб, суд повинен відмовляти у задоволенні поданої заяви про встановлення юридичного факту.
Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 449/1352/15-ц.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В постанові Верховного Суду від 11 червня 2020 року у справі №757/1782/18) вказано, що змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача і відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він нівелюватиме можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку, щодо задоволення заяви ОСОБА_1 , оскільки виходячи з мети встановлення факту, визначеної заявником у заяві, а саме отримання в подальшому всіх видів допомог та інших встановлених законом пільг передбачених для військовослужбовців та їх сімей, ще заінтересованою особою у даній справі має бути ОСОБА_3 як мати загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 .
Крім того, колегія суддів зауважує, що при задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2000 року, судом було залишено поза увагою наступне.

Згідно зі статтею 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.
Відповідно до пункту 1 розділу VII «Прикінцеві положення» СК України цей Кодекс набув чинності одночасно з набуттям чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року.
За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності.
Кодекс про шлюб та сім`ю України (далі — КпШС України), який був чинним до 01 січня 2004 року, не містив норми про спільне проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Зазначене положення передбачене статтею 74 СК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року.
Тому встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період до 01 січня 2004 року законом не передбачено.
Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 30 червня 2022 року у справі № 682/415/20 (провадження № 61-6297св21), від 11 липня 2022 року у справі № 755/6427/19 (провадження № 61-17021св21).

Враховуючи викладене, у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення заяви в частині встановлення факту проживання чоловіка та жінки без шлюбу з 2000 року.

Також, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги, щодо доказів наданих заявницею на підтвердження факту спільного проживання із загиблим, та погоджується, що самі лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, що узгоджується з висновками Верховного Суду у справі № 759/14906/18.
Відтак, доводи апеляційної скарги скаржника знайшли своє підтвердження матеріалами справи, та приймаються до уваги колегією апеляційного суду.

Разом з тим, колегією суддів враховано позицію Європейського суду з прав людини, а саме, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У зв`язку з наведеним рішення суду першої інстанції належить скасувати та з ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу – відмовити.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України – задовольнити.

Рішення Пересипського районного суду міста Одеси від 09 вересня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволені заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу – відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.
Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

Ю.П. Лозко