| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
01010, м. Київ, вул. Князів Острозьких, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6aa.court.gov.ua

Головуючий суддя у першій інстанції: Лиска І.Г.,
Суддя-доповідач: Епель О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року Справа № 320/11194/23

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді: Епель О.В., 
суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТАК»

до Київської митниці

про визнання протиправним та скасування рішення, 

В С Т А Н О В И В :
Історія справи.
1. Товариство з обмеженою відповідальністю «ІТАК» (далі - Позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Київської митниці (далі - Відповідач), в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості №UA100320/2022/000057/1 від 28.09.2022. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «ІТАК» для митного оформлення імпортованого товару надано митниці основні документи, які підтверджують митну вартість товару за ціною контракту, проте відповідачем, протиправно застосовано резервний метод визначення митної вартості товарів та необґрунтовано винесено рішення про коригування митної вартості товарів. 
2. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року позов було задоволено повністю. 
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що до складових митної вартості Позивачем віднесено витрати, понесені ним лише поза митною територією України, які не увійшли у вартість товару. При цьому, суд зазначив, що декларантом було надано як транспортні (перевізні) документи, так і документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, контролюючий орган зазначає, що надані Позивачем до митного оформлення не надано належні транспортні, (перевізні) документи, які підтверджують числове значення витрат на транспортування товару до кордону.
Зокрема, Апелянт зазначає, що відповідно до інвойсу від 20.09.2022 №202012425 умови поставки зазначено як FCA Uuskula (Естонія), проте у наданій декларантом довідці про транспортні витрати від 23.09.2022 № 147 та у заявці про переміщення товару від 14.09.2022 №153 зазначено, що доставка вантажу здійснюється за маршрутом Таллінн - Київ, що суперечить наданому інвойсу, в якому зазначено умови поставки FSA Uuskula.
Також звертає увагу на те, що у довідці про транспортні витрати від 23.09.2022 №147 вартість перевезення вантажу складає 84000 грн, проте у заявці про перевезення від 14.09.2022 №153 йде посиланням на договір від 12.08.2020 № K84-01 зазначено 150000 грн.
Крім того, в наданій заявці про переміщення товару від 14.09.2022 №153 зазначено товар - «гранули ВХ у мішках, на паллетах.», що не відповідає задекларованому в митній декларації товару.
Також Апелянт зазначає, що довідка про транспортні витрати від 23.09.2022 № 147, заявка про переміщення товару від 14.09.2022 №153 та договір на перевезення від 12.08.2020 № K84-01 укладені та видавались ТОВ «МИР РА», але відповідно до товарно-транспортної накладної від 22.09.2022 №310925099 перевезення здійснювалось підприємством «PE VOROBIOVA I.М.», що свідчить про залучення третьої особи.
Окремо контролюючий орган звертає увагу на те, що рішення про коригування митної вартості винесено не за другорядним (резервним) методом, (передбачений статтею 64 МК України), а за методом визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів (передбаченого статтею 59 МК України).
З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.
4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2025 та від 01.10.2025 відкрито апеляційне провадження у справі, установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.
5. У строк, встановлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.
6. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін, з наступних підстав.
7. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.
Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на підставі рамкового договору поставки №SABIC-PM/0122 від 31.01.2022 р., Інвойсу від 22.09.2022 р. №202012425, ТОВ "ІТАК" ввезено на митну територію України: Товар №1. Код ТН ЗЕД - 3901 40 00 00 - Полімери етилену в первинних формах: -поліетилен в гранулах/низької густини/ менш ніж 0,94г/см3, LDPE HP2023JN 00900 20625кг/ (825 мішків)./з питомою густиною 0,9223 г/см3. Розфасований в п/е мішки по 25кг,Batch no.0024562453 /з питомою густиною 0,9224 г/см3. Розфасований в п/е мішки по 25кг, Batch no. 0024558114 використовується для виробництва пластмасових виробів. Торгова марка: SABIC. Виробник: SABIC. Країна виробництва - SA.
27.09.2022 р., о 14 год. 39 хв., Київською митницею було прийнято до митного оформлення товар зазначений вище та електронну митну декларацію ЕМД UA100320/2022/390281.
У ЕМД UA100320/2022/390281 Позивачем заявлено митну вартість товару №1 на суму - 1 065 703,80 грн. (1,35 Євро/кг.), розраховані митні платежі на суму - 213 140,76 грн., у тому числі: ввізне мито 0% - 0 грн., податок на додану вартість 20% - 213 140,76 грн.
Разом із ЕМД UA100320/2022/390281 для підтвердження митної вартості, декларант Позивача подав Київській митниці наступні документи:
??(0003) Сертифікат якості №EN10204-3.1 від 22.09.2022 р.;
??(0325) Proforma invoice № 201996940 від 06.09.2022 р.;
??(0380) Інвойс № 202012425 від 22.09.2022 р.;
??(0730) Міжнародна автотранспортна накладна CMR № 310925099 від 22.09.2022 р.;
(3002) Платіжне доручення в іноземній валюті №138 від 19.09.2022 р.;
??(3007) Довідка № 147 від 23.09.2022 р.;
??(4104) Рамковий договір поставки №SABIC-PM/0122 від 31.01.2022 р.;
(4103) Додаток А до рамкового договору поставки №SABIC-PM/0122 від 31.01.2022 р.;
??(4103) Додаток В додаткова угода №10 від 05.09.2022 р.;
??(4301)Договір №K84-01 на організацію транспортно-експедиторського обслуговування вантажів автотранспортом від 12.08.2020 р.;
??(9000) Заявка № 153 від 14.09.2022 р.;
??(9000) Перепустка №ПР-49147 від 27.09.2022 р.
27.09.2022 р., декларантом Позивача отримано електронний Запит (повідомлення) митного органу за №27543172-а555-42c1-ae84-613eeSe7cOfb, про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.
У відповідь на вищезазначений Запит, позивач направив до митного органу заяву №28/09-22 від 28.09.2022 р., у якій повідомив про необґрунтованість вимоги про надання додаткових документів, просив визнати митну вартість у строки передбачені п. 6 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.
28.09.2022 р. Відповідач надіслав декларанту письмову консультацію за № b2b5d60-0515-4245-bade-daa4755dbc9b, а також Рішення про коригування митної вартості №UA100320/2022/000057/1 від 28.09.2022 р., відповідно до якого митну вартість товару №1.Код ТН ЗЕД - 3901 40 00 00 було скореговано за другорядним 6 методом (за резервним методом) до рівня 33 000,00 Євро (1,6000 Євро/кг.)
Різниця сплачених податків та зборів, між розрахованими Позивачем і скорегованими Відповідачем за оскаржуваним Рішенням, склала: 19 559,40 грн., у тому числі: ввізне мито 0% - 0 грн., податок на додану вартість 20% - 19 559,40 грн.
Не погоджуючись з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з цим позовом.
8. Не погоджуючись з рішеннями Відповідача, Позивач звернувся з цим позовом до суду.
9. Нормативно-правове обґрунтування.
Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Міжнародною конвенцією про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI (далі - Конвенція), Митним кодексом України (далі - МК України), Господарським кодексом України (далі - ГК України), Порядком виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631 (далі - Порядок № 631).
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У ст. 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами першою, другою статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації
У частинах другій, третій, п`ятій статті 53 МК України визначено перелік документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення. До таких документів належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Прямо передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. 
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
У п.п. 3.16, 6.2 Загального додатку до Конвенції визначено, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Відповідно до пп. 4.5.10 п. 4.5 розділу 4 Порядку №631 перевірка правильності визначення митної вартості товарів належить до митних формальностей, що виконуються при митному оформленні митної декларації.
Частиною 1 статті 54 МК України регламентовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Згідно з пунктом 1 частини четвертою, частинами п`ятою та шостою статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 55 МК України декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.
Відповідно до частин другої, четвертої, п`ятої та десятої статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. 
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей,напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.
Висновки суду апеляційної інстанції.
10. Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у ст. 53 МК України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення митної вартості товару за основним методом (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному, з урахуванням вимог митного законодавства щодо необхідності проведення процедури митних консультацій.
11. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що Позивачем, при здійсненні імпортування товару на митну територію України, на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною договору, було надано повний пакет документів, відповідно до переліку, визначеного частиною 2 статті 53 МК України.
12. Щодо доводів Апелянта про встановлення ним розбіжностей та невідповідностей у поданих Позивачем до митного оформлення документах, колегія суддів зазначає наступне.
13. Так, підставою для прийняття вказаного рішення стало те, що надані до митного оформлення документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товару, зокрема, згідно з даними, зазначеними в автотранспортній накладній CMR, перевізником товарів виступає інша особа- «PE VOROBIOVA I.М.». Отже, відбулось залучення третіх осіб.
14. З наданої міжнародної товарно-транспортної накладної №310925099 вбачається, що перевезення вантажу за інвойсом № 202012425 від 22.09.2025 відбулось автомобільним транспортом н.з. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , що відповідає відомостям, які зазначені у заявці № 153 від 14.09.2022 на перевезення вантажів автотранспортом, де замовником виступає Позивач, а експедитором є ТОВ «МИР РА» та довідці № 147 від 23.09.2022. Вартість перевезення згідно цієї заявки (замовлення) на перевезення та згідно довідки № 147 становить 150000 грн. 
15. При цьому, як правильно встановлено судом першої інстанції, за умовами Договору № K84-01 від 12.08.2020, експедитор не має зобов`язання виконати послуги з доставки вантажу власним транспортом, він лише забезпечує здійснення перевезення вантажів замовника, у том числі здійснює пошук перевізника.
Таким чином, той факт, що перевезення здійснено «PE VOROBIOVA I.М.» жодним чином не свідчить про невідповідність заявленої суми витрат на транспортування.
16. Також колегія суддів вважає безпідставними та не приймає до уваги доводи Апелянта про те, що у довідці про транспортні витрати від 23.09.2022 №147 вартість перевезення вантажу складає 84000 грн, а у заявці про перевезення від 14.09.2022 №153 йде посиланням на договір від 12.08.2020 № K84-01 зазначено 150000 грн, оскільки в обох зазначених документах вказано, що вартість перевезення загалом становить 150000 грн. Втім, у довідці № 147 від 23.09.2022 додатково конкретизовано розрахунок цієї суми та зазначено, що вартість перевезення від місця завантаження до пункту пропуску Ягодин становить 84000,00 грн, а від пункту пропуску Ягодин до міста Києва - 66000,00 грн, в тому числі й винагорода експедитора - 3200,00 грн.
17. На виконання вимог пункту 5 частини дев`ятої статті 58 Митного кодексу України зазначені вище документи містять всі необхідні відомості, що стосуються витрат на транспортування вантажу, а саме - відомості про розмір витрат, відомості про маршрут перевезення, включаючи інформацію про пункт митного переходу, відомості про транспортний засіб, в якому здійснювалось перевезення, а також відомості про вагу вантажу.
18. Вказана вище CMR та надана контролюючому органу довідка про транспортні витрати не містять розбіжностей щодо числових значень витрат на транспортування товару.
19. При цьому, МК України не містить вимог щодо виду документації, якою повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (зокрема, не передбачає, що такими доказами можуть бути виключно фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 31.05.2019 у справі № 804/16553/14.
20. Та обставина, що до перевезення експедитором було залучено третю сторону, не спростовує правильність висновків суду першої інстанції, оскільки це відповідає предмету договору №K84-01 від 12.08.2020. Позаяк, до митного оформлення Позивачем було надано довідку про транспортні витрати, яка, як зазначалося судом вище, містить всі необхідні відомості, що стосуються витрат на транспортування вантажу.
21. Що стосується доводів Відповідача що, інвойсі від 20.09.2022 №202012425 умови поставки зазначено як FCA Uuskula (Естонія), проте у наданій декларантом довідці про транспортні витрати від 23.09.2022 Nє 147 та у заявці про переміщення товару від 14.09.2022 №153 зазначено, що доставка вантажу здійснюється за маршрутом Таллінн - Київ, що суперечить наданому інвойсу, в якому зазначено умови поставки FSA Uuskula, колегія суддів зазначає наступне.
22. Так, відповідно до п.1.1. Договору №K84-01 на організацію ТЕО вантажів автотранспортом від 12.08.2022 року, Експедитор зобов`язується надати за плату і за рахунок Замовника комплекс послуг пов`язаних з організацією перевезення вантажів Замовника за допомогою автомобільного транспорту, відповідно до чинного законодавства України, вимог міжнародних конвенцій і угод в галузі міжнародних перевезень, Статуту автомобільного транспорту УРСР, Правил перевезення вантажів та інших нормативно-правових актів, які регулюють відносини сторін при перевезенні вантажів у межах України та при міжнародних перевезеннях. 
Пунктом 2.1. визначено маршрут прямування, пункти призначення, термін транспортування та інші умови перевезення визначаються на підставі узгоджених Сторонами заявок, які з моменту їх оформлення належним чином є невід`ємною частиною цього договору. Заявка надається не пізніше 48 годин до дати завантаження і повинна містити наступну інформацію: вантажовласник та адреса знаходження вантажу, вид рухомого складу, характер вантажу (включаючи вагу, обсяг, кількість штук), фактурну вартість вантажу, дату готовності вантажу до відправлення, місце митного очищення і доставки вантажу, вантажоодержувача і його адреса, бажану дату і час доставки вантажу.
23. Зі змісту Заявки № 153 від 14.09.2022 р. вбачається що Сторони узгодили як вартість (150000,00 грн), так і місце завантаження - KATOEN NATIE EESTI, KATOEN NATIE EESTI AS, Klaukse tee 1-10, Uuskula Joelahtme 74114, Estonia. Водночас, наявна вказівка, що у Tallinn відбудеться митне оформлення. Відомості про те, що місцем завантаження товару є саме Uuskula відповідають інформації, зазначеній також у інвойсі від 20.09.2022 №202012425, на що посилається й сам Апелянт.
24. Отже, обставини щодо транспортування товару з м. Уускюла та вартість такого транспортування поза межами митної території України 84000,00 грн підтверджується сукупністю наявних у справі доказів.
25. Таким чином, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що Позивачем надано усі необхідні документи, передбачені МК України, для визначення митної вартості товару за ціною контракту.
26. При цьому, колегія судів зазначає, що митні органи дійсно мають право реалізовувати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але такі повноваження повинні ними здійснюватися у спосіб, установлений законом, тобто в цьому випадку витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що так чи інакше впливають на визначення безпосередньо митної вартості.
27. Водночас, навіть у разі витребування додаткових документів, митний орган має враховувати, що ненадання їх повного пакету може бути підставою для коригування митної вартості лише тоді, коли подані документи є недостатніми або такими, що в сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації про заявлену митну вартість.
Аналогічний правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 по справі № 809/1884/16, від 03.04.2018 по справі № 826/8797/16.
28. Разом з тим, незважаючи на вказані обставини, Апелянтом здійснено коригування заявленої Позивачем митної вартості товарів й відмовлено у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю.
29. Колегія суддів враховує доводи Апелянта про те, що митна вартість товару визначена контролюючим органом за ціною договору щодо ідентичних товарів, а не за резервним методом. Втім, такі обставини не спростовують правильність рішення суду першої інстанції, наданими Позивачем митному органу при здійсненні митного оформлення товару у їх сукупності, підтверджуються всі складові заявленої ним митної вартості товару за ціною договору і наявні в них відомості надають можливість перевірити її правильність. 
30. Отже, Апелянтом не доведено наявності тих обставин, на які він посилається та які зводяться, на його думку, до неможливості визначення митної вартості імпортованого Позивачем товару за основним методом.
31. Водночас, постулатом адміністративного процесуального законодавства є презумпція винуватості відповідача у справі - суб`єкта владних повноважень (частина друга статті 77 КАС України), що обумовлює покладення обов`язку доказування в митних спорах на контролюючий орган, який у відповідності до принципу офіційного з`ясування обставин справи повинен доводити в суді обставини, що стали підставою для коригування заявленої декларантом митної вартості, та правомірність прийняття свого рішення, зокрема з дотриманням процедурних вимог.
32. Перевіряючи всі доводи обох сторін, апеляційний суд також приймає до уваги правову позицію ЄСПЛ, викладену в рішенні від 21.01.1999 р. по справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", відповідно до якої "…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…".
33. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення позову в цій справі.
34. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
35. Таким чином, апеляційна скарга Київської митниці підлягає залишенню без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року - без змін.
36. Розподіл судових витрат.
Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
Судове рішення виготовлено 15 вересня 2026 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев