ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2026 року м. Херсон
Номер справи: 954/3152/25
Номер провадження: 22-ц/819/1159/26
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого (суддя-доповідач) Склярської І.В.,
суддів: Воронцової Л.П., Майданіка В.В.
секретар Середюк О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні апеляційну скаргу адвоката Ковальчук І.М., яка діє від імені ОСОБА_1 , як законного представника (опікуна) ОСОБА_2 на рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 22 червня 2026 року (під головуванням судді Каневського В. О.,), у справі за позовом адвоката Ковальчук Ірини Миколаївни, яка діє від імені ОСОБА_1 , як законного представника (опікуна) ОСОБА_2 , до Новокаховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області про визнання права власності,
в с т а н о в и в:
1.Описова частина
Короткий зміст заяви
У жовтні 2025 року адвокат Ковальчук І.М., з урахуванням наданих її повноважень, звернулась до суду з позовом до Новокаховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області про визнання права власності.
Свої позовні вимоги позивач, обґрунтовувала тим, що ОСОБА_2 є власником житлової квартири за адресою АДРЕСА_1 . Проте, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про зареєстроване право власності позивача, що унеможливлює отримання компенсації за майно, що розташовано на тимчасово окупованій території. У зв`язку з окупацією Каховського району, Херсонської області архів БТІ знищений, що унеможливлює отримати відповідні відомості про зареєстроване право на вищевказане майно.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції, ухвали суду першої інстанції
Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 22 червня 2026 року у задоволенні позову представника позивача адвоката Ковальчук Ірини Миколаївни в інтересах ОСОБА_2 , представник позивача ОСОБА_1 до Новокаховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області про визнання права власності відмовлено.
Короткий зміст вимог апеляційних скарг
В апеляційні скарзі адвокат Ковальчук І.М., яка діє від імені ОСОБА_1 , як законного представника (опікуна) ОСОБА_2 просить скасувати рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 22 червня 2026 року та постановити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі та визнати за ОСОБА_2 , право власності на квартиру АДРЕСА_2 .
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт навела обставини та доводи, викладені в апеляційній скарзі, , зазначивши, що на зворотному аркуші Договору дарування наявна відмітка Бюро технічної інвентаризації, згідно з чим, право власності позивача зареєстроване у спосіб передбачений державою на момент здійснення такої державної реєстрації. 
Проте, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про зареєстроване право власності позивача, що унеможливлює отримання компенсації за майно, що розташовано на тимчасово окупованій території (копія довідки з Опендатабот міститься у матеріалах справи). 
У зв`язку з окупацією Каховського району, Херсонської області архів БТІ знищений, що унеможливлює отримати відповідні відомості про зареєстроване право на вищевказане майно.
Посилаючись на норми статті 392 ЦК України апелянт вказала, що чинне законодавство не містить вимоги щодо обов`язкового досудового врегулювання даного спору. 
В матеріалах справи наявна довідка, яка ніким не оспорена, про те, що майно в реєстрі 2013 року не зареєстроване. Більше того, суд першої інстанції встановив, що право власності за позивачем зареєстроване, що підтверджується відповідною відміткою на право установчому документі. 
Апелянтом зазначено, що м. Нова Каховка віднесено до тимчасово окупованої території, згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (у редакції станом на час розгляду справи).
Посилаючись на норми ст. 317, 319, 321, 392 ЦК України вказав, що передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно. Позивачем у такому позові може бути суб`єкт, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи. Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказав, що частина четверта статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" містить припис стосовно того, що будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону , можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону , крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, у випадках, визначених статтею 28 цього Закону , та в інших випадках, визначених законом. 
Частиною третьою статті 3 Закону передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1. Реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2. На момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. 
До 2013 року реєстрація права власності на житлові будинки проводилася Бюро технічної інвентаризації, із видачею про це документів (Витягів) або проставленням відповідних штампів (відміток) на самому документі. Така реєстрація проводилася БТІ в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (в якому реєструвалися виключно квартири, будинки, приміщення). Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. 
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. На підставі викладеного, апелянт вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки ухвалення відповідного рішення не призведе до порушення прав, свобод та інтересів інших осіб і є єдиним можливим способом захисту прав та законних інтересів позивача. 
(2) Позиція інших учасників
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
2. Мотивувальна частина
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ дійшов наступного висновку.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).
Перевіряючи наявність державної реєстрації права власності на спірну квартиру за ОСОБА_2 , а не за його опікуном, про що додана довідка з Опендатабот, колегією суддів встановлено, що на ОСОБА_2 у Державному реєстрі прав на нерухоме майно зареєстровано право власності на іншу квартиру в АДРЕСА_3 , яка не є предметом спору. 
Судом першої інстанції встановлено, та з матеріалів справи вбачається, наступне. 
З наданої позивачем копії нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Херсонської області договору дарування від 24.10.2001, зареєстрованого в реєстрі за №3820, вбачається, що ОСОБА_1 подарувала, а ОСОБА_2 прийняв в дар належну дарителю трьохкімнатну квартиру за адресою:  АДРЕСА_1 ..
На зворотній стороні зазначеного договору про реєстрацію Каховським державним БТІ приватного права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 .
Також до позову долучені: документи про стан здоров`я ОСОБА_2 , визнання його недієздатним, призначення ОСОБА_1 його опікуном.
Позовна заява містить мету звернення з цим позовом, а саме для подальшого отримання компенсації за майно, розташоване на тимчасово окупованій території, для отримання якої необхідні відомості про державну реєстрацію права власності на майно.
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виснував, що: позивачем не доведено відсутність позасудового способу захисту; позивач не скористався передбаченим законом порядком державної реєстрації права власності; вимога про визнання права власності є передчасною; обраний спосіб захисту не є належним у спірних правовідносинах.
Згідно пункту 3 частини 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.
А ні позовна заява, а ні апеляційна скарга не містять обставин неможливості здійснення власником квартири ( його опікуном), в установленому законом порядку, за відсутності відомостей про державну реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на майно та наявності оригіналу договору дарування , дій щодо внесення відповідної державної реєстрації на право власності на квартиру до Державного реєстру речових прав на майно .
Суд першої інстанції правильно вказав про розмежування виникнення права власності на нерухоме майно та момент його державної реєстрації, яка здійснюється за відповідною адміністративною процедурою.
Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»)
Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження ( п.2 ч.1 ст.3 Закону).
Відповідно до вимог наведеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.
Отже, за наявності у власника оригіналу договору дарування з відміткою про реєстрацію за законодавством на час укладення договору, не доведення ним неможливості виконання вимог щодо внесення реєстрації права власності на квартиру до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, - визнання у судовому порядку права власності на квартиру, яка розташована на тимчасово окупованій території з метою отримання відповідної компенсації, унеможливлено.
Щодо суті апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення(п.1ч.1ст.374ЦПК України).
Наведені обставини та докази у справі, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не надають підстав для скасування рішення суду і ухвалення нового про задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 367, 374,375, 382 ЦПК України, суд
ухвалив:
Апеляційну скаргу адвоката Ковальчук І.М., яка діє від імені ОСОБА_1 , як законного представника (опікуна) ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 22 червня 2026 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст судового рішення складено 10 серпня 2026 року.
Головуючий І.В. Склярська
Судді: Л.П. Воронцова 
В.В. Майданік