РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 року | справа № 580/5237/26
| м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

19.05.2026 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі – позивач) до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі – відповідач), в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення від 29.04.2026 № 0078362401 про застосування до позивача штрафних санкцій та пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у розмірі 42510,24 грн з яких 34362,24 грн – штраф та 8148,00 грн – пеня.
Позов мотивовано тим, що позивачем до ГУДПС в Черкаській області подано річну податкову декларацію за 2025 рік платника єдиного податку – фізичної особи-підприємця разом з Додатком 1 Відомості про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску.
Згідно п. 9 вищезазначених відомостей позивачем помилково визначено суму нарахованого єдиного внеску за 2025 рік у розмірі 197394,36 грн., після чого позивачем подано уточнюючу податкову декларацію за 2025 рік платника єдиного податку – фізичної особи -підприємця де сума Єдиного внеску складає 21120грн. 
Незважаючи на уточнюючу декларацію за 2025 рік, відповідачем прийнято рішення №0078362401 від 29.04.2026 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у розмірі 42510,24 грн, з яких 34362,24 грн – штраф та 8148,00 грн – пеня.
Відповідно до абзацу першого пункту 50.1 статті 50 статті 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
Скориставшись цим правом, позивач подав уточнюючу податкову декларацію платника єдиного податку, фізичної особи - підприємця за 2025 рік та уточнюючий Додаток 1 до неї, яким задекларовано зменшення визначення зобов`язань зі сплати єдиного внеску у сумі 21120 грн.
Отже, в даному випадку контролюючий орган застосував штрафні санкції та нарахував пеню за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, нарахованого позивачем помилково. При цьому, позивач шляхом подання уточнюючої декларації виправив зазначену помилку до ухвалення відповідачем спірного у цій справі рішення.
Ухвалою суду від 25.05.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження. Також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву.
Відповідач подав суду відзив на позов, в якому просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі. Вказує, що ФОП ОСОБА_1 було подано податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця за 2025 рік №9437382351 від 24.02.2026, в якій самостійно визначено суму доходу та суму єдиного внеску у розмірі 197394,36 грн (термін сплати 11.03.2026). На момент нарахування задекларованої суми ЄСВ 197394,36 грн в інтегрованій картці платника податку, за кодом платежу 71040000 обліковувалось позитивне сальдо зі сплати єдиного внеску (переплата) в розмірі 25583,2 гривень. 
Таким чином, в ІКП за кодом платежу 71040000 ФОП ОСОБА_1 11.03.2026 виникла недоїмка зі сплати ЄСВ у сумі 171811,16 гривень.
Зазначену недоїмку частково погашено за рахунок сплати платником єдиного внеску у сумі 1902,34 грн від 17.03.2026 та 1902,34 грн від 18.04.2026.
28.04.2026 ФОП ОСОБА_1 подано уточнюючу Декларацію № 9439592218 від 28.04.2026, якою зменшено самостійно визначені зобов`язання зі сплати єдиного внеску на суму 176274,36 гривень та відповідно повністю погашено решту суми недоїмки.
Відповідно до п.2 ч.11 ст. 25 Закону №2464 в ІКП за кодом платежу 71040000 ФОП ОСОБА_1 в день погашення недоїмки (17.03.2026, 18.04.2026 та 28.04.2026) нарахувалися штрафні санкції та пеня за несплату (неперерахування) самостійно нарахованого (самостійно узгодженого) платником єдиного внеску, всього: 34362,24 грн штрафу та 8148 грн пені за період з 12.03.2026 до 28.04.2026.
На підставі зазначеного та відповідно до ч.14 ст. 25 Закону №2464, Головним управлінням ДПС у Черкаській області прийнято по ФОП ОСОБА_1 . Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №0078362401 від 29.04.2026 на загальну суму штрафних санкцій та пені 42510,24 грн, яке було вручено платнику особисто під підпис 01.05.2026.
Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Суд встановив, що ОСОБА_1 04.12.2020 зареєстрована фізичною особою-підприємцем.
ФОП ОСОБА_1 подано податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи - підприємця за 2025 рік №9437382351 від 24.02.2026, в якій визначено суму доходу та суму єдиного внеску у розмірі 197394,36 грн (термін сплати 11.03.2026). 
На момент нарахування задекларованої суми ЄСВ 197394,36 грн в інтегрованій картці платника податку, за кодом платежу 71040000 обліковувалось позитивне сальдо зі сплати єдиного внеску (переплата) в розмірі 25583,2 гривень. 
28.04.2026 ФОП ОСОБА_1 подано уточнюючу Декларацію № 9439592218 від 28.04.2026, якою зменшено самостійно визначені зобов`язання зі сплати єдиного внеску на суму 176274,36 гривень та відповідно повністю погашено решту суми недоїмки.
Головним управлінням ДПС у Черкаській області прийнято Рішення від 29.04.2026 №0078362401 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальну суму штрафних санкцій та пені 42510,24 грн.
Не погоджуючись із цим рішенням, позивач звернувся в суд з позовом.
Оцінюючи спірне рішення суд врахував, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основним нормативно-правовим актом, що визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України від 08.07.2010 №2464-VI “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” (далі – Закон №2464-VI).
Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування – консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Частиною 2 ст.2 Закону №2464-VI встановлено, що виключно цим Законом визначаються порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність, порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.
Відповідно до ч.4 ст.8 Закону №2464-VI порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Згідно з п.4 ч.1 ст.4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (крім електронних резидентів (е-резидентів).
Пунктом 3 ч.1 ст.7 Закону № 2464-VI передбачено, що єдиний внесок нараховується для фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Згідно з ч.5 ст. 8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.
Порядок обчислення і сплати єдиного внеску врегульовано ст. 9 Закону №2464-VI. 
Згідно з частинами 2 і 3 цієї статті обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Пунктами 1, 4 ч.2 ст.6 Закону №2464-VI визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність, у тому числі про основне місце роботи працівника, про нарахування єдиного внеску в розмірах, визначених відповідно до цього Закону, у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку) до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки та порядку, встановлені Податковим кодексом України. Форма, за якою подається звітність про нарахування єдиного внеску у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку), встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та Фондом загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.
Відповідно до абз.3 ч.8, ч.12 ст.9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5^-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).
У розумінні п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону №2464-VI сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або несплачена у строки, встановлені цим Законом, є недоїмкою. 
Відповідно до ч.3 ст.25 Закону №2464-VI суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. 
Згідно з ч.10, п.2 ч.11, ч.13, ч.14 Закону №2464-VI на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
Податковий орган застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.
Про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа податкового органу у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.
Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску або на єдиний рахунок. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до податкового органу вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це податкового органу, яким прийнято це рішення.
Зі спірного рішення суд установив, що штрафні санкції застосовані до позивача у зв`язку з несвоєчасною сплатою позивачем єдиного внеску за період з 12.03.2026 до 28.04.2026.
Як установлено судом, ФОП ОСОБА_1 подано податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи - підприємця за 2025 рік №9437382351 від 24.02.2026, в якій визначено суму доходу та суму єдиного внеску у розмірі 197394,36 грн (термін сплати 11.03.2026). 
На момент нарахування задекларованої суми ЄСВ 197394,36 грн в інтегрованій картці платника податку, за кодом платежу 71040000 обліковувалось позитивне сальдо зі сплати єдиного внеску (переплата) в розмірі 25583,2 гривень. 
28.04.2026 ФОП ОСОБА_1 подано уточнюючу Декларацію № 9439592218 від 28.04.2026, якою зменшено самостійно визначені зобов`язання зі сплати єдиного внеску на суму 176274,36 гривень та відповідно повністю погашено решту суми недоїмки.
Отже, зобов`язання з ЄСВ погашені позивачем шляхом подання уточнюючої декларації.
Так, статтею 50 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено порядок самостійного виправлення помилок, що містяться у раніше поданій платником податку податковій декларації.
Відповідно до абзацу першого пункту 50.1 статті 50 статті 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
Скориставшись цим правом, позивач подав уточнюючу податкову декларацію платника єдиного податку, фізичної особи - підприємця за 2025 рік та уточнюючий Додаток 1 до неї, яким задекларовано зменшення нарахування єдиного внеску у сумі 176274,36 гривень.
Отже, в даному випадку контролюючий орган застосував штрафні санкції та нарахував пеню за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, нарахованого позивачем помилково. 
При цьому, позивач шляхом подання уточнюючої декларації виправив зазначену помилку до ухвалення відповідачем спірного у цій справі рішення.
З урахуванням того, що застосовуючи штрафні санкції та нараховуючи пеню контролюючий орган не врахував наведені обставини, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування спірного рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені на несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в повному обсязі як такого, що прийнято необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Дотримуючись вказаних вимог, суд дійшов висновку, що сплачений позивачем судовий збір в сумі 1331,20 грн підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
Керуючись ст.ст.2, 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС в Черкаській області від 29.04.2026 №0078362401 про застосування до позивача штрафних санкцій та пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у розмірі 42510,24 грн з яких 34362,24 грн – штраф та 8148,00 грн – пеня.
2 Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області (18001, м. Черкаси, вул. Хрещатик, буд.235, код ЄДРПОУ 44131663) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок).
3. Копію рішення направити учасникам справи.
4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя | Олексій РІДЗЕЛЬ