ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2026 р. | Справа № 520/28254/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Макаренко Я.М. , Перцової Т.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.01.2026 (суддя Мороко А.С.; м. Харків) по справі № 520/28254/23
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі за текстом також - відповідач, ГУПФУ в Харківській області), у якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо неврахування довідки про заробітну плату від 21.07.2022 №21-216 зп при нарахуванні ОСОБА_1 пенсії згідно з рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.02.2022 у справі №520/21800/2021;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 з 05.06.2020 пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням заробітної плати, відображеної у довідці про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій від 21.07.2022 №21-216 зп, виданої Офісом Генерального прокурора.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/21800/21 зобов`язано відповідача здійснити нарахування та виплату пенсії за вислугу років з урахуванням заробітної плати за посадою, яку займала позивач станом на 11.08.2016. Крім того, таке призначення має бути здійснено не у будь-якому порядку, а у порядку, визначеному ст. 86 Закону України «Про прокуратуру». Ані мотивувальна, ані резолютивна частина рішення не містять висновків щодо заборони використовувати при обчисленні пенсії складові заробітної плати за 60 місяців роботи позивача, зокрема відображені у довідці 05.03.2020 №11/1/47. Оскільки довідка про заробітну плату від 21.07.2022 №21-216 зп є джерелом інформації про доходи позивача, що впливають на правильність обчисленні, відсутні правові підстави її неврахування.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.01.2026 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61022, код ЄДРПОУ 14099344) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення. 
Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржила його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що, відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що предметом розгляду в даній справі є протиправна бездіяльність відповідача щодо неврахування довідки №21-216зп від 21.07.2022 при нарахуванні пенсії згідно з рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.02.2022 у справі №520/21800/21. Водночас рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.02.2022 у справі №520/21800/21 не визначено обов`язку по здійсненню перерахунку пенсії позивача відповідно до довідки, виданої станом на 01.06.2020. Одночасно позивачем не зазначено інших обставин, які б становили підстави можливого перерахунку пенсії на підставі отриманої довідки №21-216зп від 21.07.2022. Звертає увагу, що ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001) втратила чинність. Станом на 11.08.2016 ОСОБА_1 займала посаду заступника начальника відділу (даний факт відповідачем визнається та підтверджується довідкою Національної академії прокуратури України від 06.01.2023 №01/05, що міститься у справі), а тому з метою належного виконання рішення суду надала до ГУ ПФУ в Харківській області довідку від 21.07.2022 № 21-216 зп, видану Офісом Генерального прокурора, про розмір заробітної плати за посадою заступника начальника відділу станом на час звернення за призначенням пенсії, тобто станом на 01.06.2020. Однак відповідач зазначену довідку до уваги не взяв, а самостійно витребував довідку про складові заробітної плати позивача станом на 11.08.2016 (довідка Національної академії прокуратури України від 06.01.2023 №01/05), з урахуванням даних про складові заробітної плати за один місяць роботи (у серпні 2016 року), зазначених у цій довідці, відповідач рішенням №204750006565 від 30.03.2023 здійснив перерахунок пенсії позивача. При цьому, в якості середньомісячного заробітку для обчислення пенсії була взята сума 7732, 20 грн., що відповідно до вказаної довідки є премією, нарахованою позивачеві у серпні 2016 року. З цієї суми як 60% була розрахована пенсія, що становить 4639,32 грн.. Таким чином, на виконання рішення суду у даній справі відповідач з 05.06.2020 призначив позивачеві пенсію у розмірі 60% від однієї із складових заробітної плати, нарахованої у серпні 2016 року (премії), що суперечить рішенню суду та Закону.
На думку позивача, довідкою про заробітну плату є спірна довідка № 21-216 зп від 21.07.2022, видана Офісом Генерального прокурора, яка містить дані про складові заробітної плати за посадою заступника начальника відділу, тобто за посадою позивача, яку вона займала станом на 11.08.2016. Зазначена у вказаній довідці фраза «станом на 01.06.2020» стосується розміру складових заробітної плати за такою посадою і відповідно визначає момент можливого перерахунку пенсії за вказаними даними - червень 2020 року, що узгоджується з рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2022 у справі № 520/21800/21
За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Відповідач, у відзиві на апеляційну скаргу, вважає апеляційну скаргу безпідставною, у зв`язку з чим просить її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 в адміністративній справі № 520/10498/2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Зокрема, визнано протиправним та скасовано Рішення відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 12 червня 2020 року №2255-1 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України "Про прокуратуру".
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до стажу роботи на посадах прокурорів період роботи ОСОБА_1 в Національній академії прокуратури України з 23 вересня 2005 року по 11 серпня 2016 року, тобто 10 років 10 місяців 23 дні.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 05.06.2020 року призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України "Про прокуратуру".
В задоволенні решти вимог - відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 04.02.2021 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишено без задоволення, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 по справі № 520/10408/2020 - залишено без змін.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 набрало законної сили 04 лютого 2021 року.
У вказаній адміністративній справі судами встановлено, що позивач у період часу з 23.09.2005 по 11.08.2016 працювала в Національній академії прокуратури України, робота в якій, в свою чергу, прирівнюється до роботи на посадах прокурорів, що, в силу приписів ч.1 ст.86 Закону України «Про прокуратуру», зараховується до стажу роботи на посадах прокурорів для призначення пенсії за вислугою років, а, отже, станом на час звернення до відповідача з заявою від 05.06.2020 мала необхідний стаж роботи на посаді прокурора 19 років 1 місяць 16 днів, в тому числі в період з 23.09.2005 по 11.08.2016 для призначення пенсії за вислугу років на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», у зв`язку з чим вимоги щодо скасування рішення, зарахування стажу та призначення пенсії підлягають задоволенню.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2022 по справі № 520/21800/21 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 з 05.06.2020 пенсії за вислугу років з урахуванням заробітної плати за посадою позивача, яку вона займала станом на 11.08.2016, у порядку, визначеному статтею 86 Закону України "Про прокуратуру" з урахуванням висновків суду у цій справі. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Зазначене рішення у порядку апеляційного провадження не переглядалось та набрало законної сили.
22.07.2022 ОСОБА_1 через вебпортал звернулася до ГУ ПФУ в Харківській області з заявою про призначення пенсії, до заяви також долучено довідку №21-216зп від 21.07.2022.
Як зазначає позивач, вказану довідку, видану Офісом Генерального прокурора України, про розмір заробітної плати за посадою заступника начальника відділу (посада, що прирівнюється до посади, яку займала позивач, працюючи в Національній академії прокуратури), позивач отримала з метою виконання рішення суду у справі № 520/21800/21. Довідка видана станом на 01.06.2020.
У свою чергу, відповідач зазначає, що, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2022 по справі №520/21800/21, позивачу з 05.06.2020 здійснено нарахування пенсії за вислугу років, з урахуванням заробітної плати за посадою, яку позивач займала, станом на 11.08.2016, у порядку, визначеному ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до довідки № 01/05 від 06.01.2023, наданої на вимогу пенсійного органу Національною академією прокуратури України.
Позивач, вважаючи бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у неврахуванні довідки №21-216зп від 21.07.2022 при призначенні пенсії протиправною, звернулась до суду з даним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що предметом розгляду в даній справі є протиправна бездіяльність відповідача щодо неврахування довідки №21-216зп від 21.07.2022 при нарахуванні пенсії згідно з рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.02.2022 у справі №520/21800/21. Водночас, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.02.2022 у справі №520/21800/21 не визначено обов`язку по здійсненню перерахунку пенсії позивача відповідно до довідки, виданої станом на 01.06.2020. Одночасно позивачем не зазначено інших обставин, які б становили підстави можливого перерахунку пенсії на підставі отриманої довідки №21-216зп від 21.07.2022. Крім того, позивач не обмежена у праві повторно звернутись до Офісу Генерального прокурора України за отриманням довідки про заробітну плату за посадою прокурора, до якої прирівняна посада позивача, яку вона займала станом на 11.08.2016.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами ч.1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ від 14.10.2014.
Відповідно до ч.2 ст.86 Закону України «Про прокуратуру», пенсія прокурорам за вислугу років призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Згідно з абзацом 4 частини 15 статті 86 Закону України «Про прокуратуру», з 1 січня 2018 пенсія призначена відповідно до цієї статті, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій та статус суддів», виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/21800/21 встановлено, що підстав для врахування довідок, наданих позивачем, у відповідача не було, у той же час позивач мала надати до пенсійного органу необхідну довідку про розмір заробітної плати за останньою займаною нею посадою прокурора (прирівняною посадою) - а саме станом на 11.08.2016.
Також, судом у справі №520/21800/21 зазначено: "Наказами Генерального прокурора України від 19.10.2005 №116-шц, від 24.03.2006 №649ц, від 22.02.2008 №326ц та від 27.12.2012 № 224ш затверджено відповідність посад працівників Національної академії прокуратури України посадам працівників Генеральної прокуратури України (згідно додатків), в період до 11.08.2016 р., (до моменту визнання їх такими, що втратили чинність).
Тож, відповідно до вищезазначених наказів та додатків до них посади асистента, викладача та старшого викладача, які ОСОБА_1 обіймала на час роботи в Національній академії прокуратури України, були прирівняні до посад прокурора та старшого прокурора відділу Генеральної прокуратури України.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач у період часу з 23.09.2005 по 11.08.2016 працювала в Національній академії прокуратури України, робота в якій, в свою чергу, прирівнюється до роботи на посадах прокурорів, що, в силу приписів ч.1 ст.86 Закону України «Про прокуратуру», зараховується до стажу роботи на посадах прокурорів для призначення пенсії за вислугою років, а, отже, станом на час звернення до відповідача з заявою від 05.06.2020, мала необхідний стаж роботи на посаді прокурора 19 років 1 місяць 16 днів, в тому числі в період з 23.09.2005 по 11.08.2016 для призначення пенсії за вислугу років на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».
Таким чином, виходячи з приписів ч.ч.2-4 ст.86 Закону України «Про прокуратуру», призначення пенсії має здійснюватися з урахуванням відомостей про заробітну плату позивача, зокрема, посадовий оклад, надбавки за вислугу років мають враховуватися в розмірах за останньою займаною посадою прокурора - посадою позивача, яку вона займала станом на 11.08.2016."
З матеріалів справи вбачається, що відповідач, виконуючи рішення суду Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2022 у справі №520/21800/21, не врахував довідку №21-216зп від 21.07.2022, яка видана, станом на 01.06.2020, проте здійснив з 05.06.2020 нарахування пенсії позивачу за вислугу років, з урахуванням заробітної плати за посадою, яку позивач займала станом на 11.08.2016, відповідно до довідки № 01/05 від 06.01.2023, наданої на вимогу пенсійного органу Національною академією прокуратури України, а саме за посадою, яку позивач обіймала, станом на 11.08.2016, у науково-навчальному закладі - заступника начальника відділу підготовки прокурорів з представництва інтересів громадянина або держави в суді.
Рішення суду першої інстанції у справі № 520/21800/21 набрало законної сили.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2023 у справі №520/21800/21 у задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданою у порядку статті 382 КАС України -відмовлено.
Вказана ухвала суду, як і рішення у справі, не були переглянуті в апеляційному порядку.
Як вбачається з судового рішення у справі № 520/21800/21, судом встановлено, що посади асистента, викладача та старшого викладача, які ОСОБА_1 обіймала на час роботи в Національній академії прокуратури України, були прирівняні до посад прокурора та старшого прокурора відділу Генеральної прокуратури України та зроблено висновок, що призначення пенсії має здійснюватися з урахуванням відомостей про заробітну плату позивача, зокрема, посадовий оклад, надбавка за вислугу років мають враховуватися в розмірах за останньою займаною посадою прокурора - посадою позивача, яку вона займала, станом на 11.08.2016.
Також, слід зазначити, що вказаним рішенням суду зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 з 05.06.2020 пенсії за вислугу років з урахуванням заробітної плати за посадою позивача, яку вона займала станом на 11.08.2016, у порядку, визначеному статтею 86 Закону України "Про прокуратуру", з урахуванням висновків суду у цій справі.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вказує, що доводи позивача про те, що пенсійний орган здійснив з 05.06.2020 нарахування пенсії позивачу за вислугу років, з урахуванням заробітної плати за посадою, яку позивач займала, станом на 11.08.2016, у порядку, визначеному ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до довідки № 01/05 від 06.01.2023, наданої на вимогу пенсійного органу Національною академією прокуратури України, саме на виконання зазначеного судового рішення, оскільки зазначена довідка не відображає складових заробітної плати за посадою прокурора, до якої була прирівняна посада позивача, не знайшли свого підтвердження.
Однак, довідка про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій від 21.07.2022 №21-216 зп, видана Офісом Генерального прокурора за посадою заступника начальника відділу, і яка, на думку позивача, повинна бути врахована при перерахунку пенсії з 05.06.2020, видана станом на 01.06.2020.
Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч.1 ст. КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Виходячи з системного тлумачення зазначених положень законодавства, особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб`єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач. Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.
Отже, в розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним за встановленням судом факту їх порушення.
Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.
Тож, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема, наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що предметом розгляду в даній справі є протиправна бездіяльність відповідача щодо неврахування довідки №21-216зп від 21.07.2022 при нарахуванні пенсії згідно з рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.02.2022 у справі №520/21800/21. Водночас, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.02.2022 у справі №520/21800/21 не визначено обов`язку по здійсненню перерахунку пенсії позивача відповідно до довідки, виданої станом на 01.06.2020.
Позивачем не зазначено інших обставин, які б становили підстави можливого перерахунку пенсії на підставі отриманої довідки №21-216 зп від 21.07.2022.
Відтак, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог та погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач не обмежена у праві повторно звернутись до Офісу Генерального прокурора України за отриманням довідки про заробітну плату за посадою прокурора, до якої прирівняна посада позивача, яку вона займала станом на 11.08.2016.
У підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.
Суд першої інстанції надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та дослухався до усіх аргументів сторін, які здатні вплинути на результат вирішення спору.
Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справіTorija v. Spain від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.
За правилами частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду з правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.
Таким чином, колегія суддів, згідно зі ст. 316 КАС України, вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.01.2026 по справі № 520/28254/23 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя | | С.П. Жигилій
Судді | | Я.М. Макаренко   Т.С. Перцова