Справа № 420/20003/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасишиної О.М., за участю секретаря судового засідання Гур`євої К.І., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Приватного підприємства «Південна Пальміра» (місцезнаходження: 65026, м. Одеса, вул. Жуковського, буд. 15, каб. №302; код ЄДРПОУ 35241531) до Департаменту архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради (місцезнаходження: 65011, м. Одеса, вул. Успенська, 83/85; код ЄДРПОУ 45839467), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Одеської міської ради (місцезнаходження: 65026, м. Одеса, пл. Біржова (Думська), 1; код ЄДРПОУ 26597691) про визнання протиправною бездіяльність щодо відмови у підготовці проекту рішення викладену у листі-відповіді від 18.06.2026 року №921/01-18/26 та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшла позовна заява Приватного підприємства «Південна Пальміра» (місцезнаходження: 65026, м. Одеса, вул. Жуковського, буд. 15, каб. №302; код ЄДРПОУ 35241531) до Департамента архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради (місцезнаходження: 65011, м. Одеса, вул. Успенська, 83/85; код ЄДРПОУ 45839467), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Одеської міської ради (місцезнаходження: 65026, м. Одеса, пл. Біржова (Думська), 1; код ЄДРПОУ 26597691), якій позивач просить суд:
визнати протиправною бездіяльність Департаменту архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради, що полягає у відмові в підготовці проєкту рішення Одеської міської ради «Про передачу в оренду ПРИВАТНОМУ ПІДПРИЄМСТВУ «ПІВДЕННА ПАЛЬМІРА» сформованої земельної ділянки, площею 2,9050 га, кадастровий номер 5110137600:19:025:0026, вид цільового призначення 03.15 для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 303», викладену у листі-відмові від 18.06.2026 № 921/01-18/26;
зобов`язати Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради підготувати проєкт рішення Одеської міської ради «Про передачу в оренду ПРИВАТНОМУ ПІДПРИЄМСТВУ «ПІВДЕННА ПАЛЬМІРА» сформованої земельної ділянки, площею 2,9050 га, кадастровий номер 5110137600:19:025:0026, вид цільового призначення 03.15 для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 303»; 
зобов`язати Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради передати підготовлений проєкт рішення Одеської міської ради «Про передачу в оренду ПРИВАТНОМУ ПІДПРИЄМСТВУ «ПІВДЕННА ПАЛЬМІРА» сформованої земельної ділянки, площею 2,9050 га, кадастровий номер 5110137600:19:025:0026, вид цільового призначення 03.15 для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 303» на розгляд постійної комісії Одеської міської ради з питань просторового розвитку, землеустрою та регулювання земельних правовідносин та подальшого внесення на розгляд найближчого пленарного засідання (сесії) Одеської міської ради.
Ухвалою суду від 06.07.2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами, витребувано у Приватного підприємства «Південна Пальміра» додатки до позовної заяви у паперовому вигляді.
Згідно заяви від 10.07.2026 року позивачем надано витребувані документи.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником нежитлових будівель загальною площею 1316 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 303. Вказані будівлі знаходяться на сформованій земельній ділянці комунальної власності, кадастровий номер 5110137600:19:025:0026, площею 2,9050 га, вид цільового призначення 03.15 «Для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови», розташованої за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 303, яка перебуває у власності Одеської міської громади в особі Одеської міської ради. З метою оформлення права оренди на земельну ділянку позивач звернувся із відповідною заявою до Одеської міської ради, у відповідь на що отримав лист від Департаменту архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради, де вказано, що передати земельну ділянку немає можливості з огляду на відсутність висновку щодо обґрунтування площі та того факту, що частина ділянки (0,6083 га, зона ТР-2) не відповідає містобудівній документації та потребує виключення з меж земельної ділянки.
Із вказаним позивач не погоджується, оскільки:
по-перше, право позивача на отримання земельної ділянки в оренду без проведення аукціону є безумовним та прямо гарантованим законом, оскільки документально підтвердженим є факт перебування нерухомого майна, розташованого на такій земельній ділянці, у приватній власності позивача. Рада в особі свого виконавчого органу — Департаменту зобов`язана розглянути заяву Позивача та підготувати відповідний проєкт рішення;
по-друге, відповідачем відмовлено у задоволенні заяви позивача з підстав, що не визначені ст.186 Земельного кодексу України. При цьому, земельна ділянка вже є сформованою — вона зареєстрована у ДЗК 02.10.2013, їй присвоєно кадастровий номер 5110137600:19:025:0026, встановлено цільове призначення 03.15, визначено та закріплено її площу 2,9050 га., а відповідач не має права вимагати документи, не передбачені цим переліком, оскільки це прямо суперечить вимогам ЗК України та частині 2 статті 19 Конституції України;
по-третє, абзацом 5 частини 1 статті 123 ЗК України чітко встановлено, що надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою;
по-четверте, рішенням Одеської міської ради від 08.02.2017 № 1664-VII сама рада вже надавала Позивачу дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення тієї самої земельної ділянки, приблизною площею 2,9500 га, за тією ж адресою, підтвердивши тим самим принципову правомірність оформлення права користування на земельну ділянку за позивачем;
по-п`яте, постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.07.2022 у справі №910/5201/19 не виставляє нової вимоги та не вносить змін у законодавство, а тому не може формувати правову підставу для відмови у наданні земельної ділянки в оренду;
по-шосте, якщо орган місцевого самоврядування вважає, що частина ділянки підлягає виключенню, це питання зміни меж її власником через внесення змін до ДЗК у встановленому законом порядку, а не підстава для відмови у передачі в оренду.
Від представника відповідача Департаменту архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради 05.08.2026 року надійшов відзив на позовну заяву, у якій представник заявлені позовні вимоги заперечив та наголосив, що:
по-перше, Одеською міською радою не приймалось рішення про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та не змінювалось її цільове призначення. При цьому, частина земельної ділянки не може бути передана у користування, оскільки її призначення не відповідає заявленому виду користування позивачем;
по-друге, Департаментом було запропоновано позивачу надати обґрунтування площі земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування об`єкта нерухомого майна. При цьому, Департамент посилається на позиції Верховного Суду із вказаного питання та наголошує на необхідності отримання такого обґрунтування. 
Від представника Одеської міської ради жодних пояснень не надходило.
Розглянувши наявні матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.
Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1).
За таких обставин суд дійшов висновку про підсудність позовної заяви Приватного підприємства «Південна Пальміра» Одеському окружному адміністративному суду.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.
Приватне підприємство «Південна Пальміра» на підставі Дублікату договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. 14 вересня 2009 року і зареєстрованого у реєстрі за № 10678, є власником нежитлових будівель загальною площею 1316 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 303. 
Відповідні дані відображені у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06.07.2021, запис про речове право № 42841395 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2401644251101), що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (Індексний номер витягу: 264599754). 
До складу об`єкта нерухомого майна входять: літ. «К» — адміністративний корпус (835,1 кв.м), літ. «И, и1» — майстерні (297,9 кв.м), літ. «В» — сторожка (10,3 кв.м), літ. «Г» — туалет (3,1 кв.м), літ. «Д» — насосна (55 кв.м), літ. «М» — навіс, І, ІІ — закриті водоймища, ІІІ — автостоянка, IV — мостіння, № 1-3 — огорожа, літ. «Л» — підсобне (50,4 кв.м), літ. «З» — насосна (7,8 кв.м), літ. «Е» — технічне приміщення (45,2 кв.м), літ. «Ж» — насосна (11,2 кв.м), що підтверджується технічним паспортом реєстраційний номер ТІ01:0346-4110-7026-0657, з датою проведення інвентаризації від 16.06.2023. 
Вказані будівлі знаходяться на сформованій земельній ділянці комунальної власності, кадастровий номер 5110137600:19:025:0026, площею 2,9050 га, вид цільового призначення 03.15 «Для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови», розташованої за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 303. Земельна ділянка кадастровий номер 5110137600:19:025:0026 (далі — Земельна ділянка) зареєстрована у Державному земельному кадастрі 02.10.2013 (Управління Держземагентства у м. Одесі, витяг з ДЗК № НВ-2100410462023 від 13.09.2023, та перебуває у комунальній власності Одеської міської ради (ЄДРПОУ 26597691), реєстраційний номер 290311351101, номер відомостей про речове право: 37700999. 
Земельна ділянка не обтяжена ані іпотекою, ані заборонами відчуження, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав (номер 344836327, сформованою 31.08.2023, далі – ДРРП). 
ПП «ПІВДЕННА ПАЛЬМІРА» звернулась з заявою вих. № 25/05-2026 (зареєстрована в Одеській міській раді за вх. № 02.2-20/3729/26 від 26.05.2026) до Одеської міської ради, в якій прохало підготувати проєкт рішення Одеської міської ради «Про передачу в оренду ПРИВАТНОМУ ПІДПРИЄМСТВУ «ПІВДЕННА ПАЛЬМІРА» сформованої земельної ділянки, площею 2,9050 га, кадастровий номер 5110137600:19:025:0026, вид цільового призначення 03.15 для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 303». 
Листом Департаменту архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради від 18.06.2026 № 921/01-18/26, відмовлено у задоволенні заяви та вказано наступне: 
1) необхідно надати «висновок щодо обґрунтування площі» (посилаючись на постанову Великої палати Верховного суду України від 20.07.2022 у справі № 916/5201/19. Необхідно зауважити, що Департаментом допущено помилку, справи з таким номером не існує, вона не розглядалась відповідними судами, вірним є номер справи 910/5201/19, позицію щодо неї Позивачем буде наведене нижче); 
2) частина ділянки (0,6083 га, зона ТР-2) «не відповідає містобудівній документації та потребує виключення з меж земельної ділянки».
Не погоджуючись із даною відмовою та бездіяльністю, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 120 Земельного кодексу України (далі – ЗК України), у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. 
Якщо об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), інша будівля або споруда), об`єкт незавершеного будівництва розміщений на земельній ділянці державної або комунальної власності, що не перебуває у користуванні, набувач такого об`єкта нерухомого майна зобов`язаний протягом 30 днів з дня державної реєстрації права власності на такий об`єкт звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування із заявою про передачу йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, що належить йому на праві власності, у порядку, передбаченому статтями 118, 123 або 128 цього Кодексу. 
Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, зобов`язаний передати земельну ділянку у власність або користування набувачу в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно з ч.2 ст.134 ЗК не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.
Стаття 123 ЗК передбачає надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, яке здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення цих органів приймаються на підставі проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок
Відповідно до абз. шостого ч.1 цієї статті : «Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу».
Відповідно до ч.1 ст.124 ЗК: «Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу».
Отже особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проєктом землеустрою про її відведення звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до органу місцевого самоврядування, який зобов`язаний розглянути вказане питання та винести відповідне рішення.
Як встановлено судом, Приватне підприємство «Південна Пальміра» на підставі Дублікату договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. 14 вересня 2009 року і зареєстрованого у реєстрі за № 10678, є власником нежитлових будівель загальною площею 1316 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 303. Відповідні дані відображені у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06.07.2021, запис про речове право № 42841395 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2401644251101), що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (Індексний номер витягу: 264599754). 
Вказані будівлі знаходяться на сформованій земельній ділянці комунальної власності, кадастровий номер 5110137600:19:025:0026, площею 2,9050 га, вид цільового призначення 03.15 «Для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови», розташованої за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 303. Земельна ділянка кадастровий номер 5110137600:19:025:0026 (далі — Земельна ділянка) зареєстрована у Державному земельному кадастрі 02.10.2013 (Управління Держземагентства у м. Одесі, витяг з ДЗК № НВ-2100410462023 від 13.09.2023, та перебуває у комунальній власності Одеської міської ради (ЄДРПОУ 26597691), реєстраційний номер 290311351101, номер відомостей про речове право: 37700999. 
Таким чином, позивач як власник нерухомого майна у встановленому порядку звернувся до власника земельної ділянки комунальної власності.
Правомірність та обґрунтованість факту самого звернення сторонами не заперечується та підтверджується наявними в матеріалах справи документами.
Згідно з ч.12, 15,16 ст.123 ЗК України: «Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються:
затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;
вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності);
надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.
[…]Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Зміна типу акціонерного товариства або перетворення акціонерного товариства в інше господарське товариство не є підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою або технічної документації із землеустрою.
[…] Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду».
Відповідно до ч.1 ст.30 ЗУ «Про землеустрій» погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.
Відповідно до п.6 ч.3 ст.186 ЗК України проєкти землеустрою щодо відведення земельних ділянок затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу; затверджуються Верховною Радою України.
Згідно з ч.10 цієї статті: «Висновок (рішення) органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, іншого суб`єкта, визначеного цією статтею, щодо відмови у погодженні або затвердженні документації із землеустрою має містити вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію. Повторна відмова у погодженні або затвердженні документації із землеустрою допускається лише у разі, якщо розробник не усунув недоліки, зазначені у попередньому висновку (рішенні), а також якщо підстава для відмови виникла після надання попереднього висновку (рішення). Повторна відмова у погодженні або затвердженні не позбавляє розробника документації із землеустрою права усунути недоліки такої документації та подати її на погодження або затвердження.
Підготовка проєктів рішень Одеської міської ради з питань земельних відносин входить до компетенції Відповідача — Департаменту архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради (як правонаступника Департаменту земельних ресурсів), що підтверджується Положенням про Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради, затвердженим рішенням Одеської міської ради від 16.04.2025 № 2945-VIII, згідно з пунктами 2.2.1., 2.2.34 на Департамент покладені функції з підготовки проєктів рішень Одеської міської ради з питань земельних відносин та у сфері містобудування, планування та забудови територій, архітектурної діяльності та дизайну міського середовища та попередній розгляд клопотань юридичних та фізичних осіб з питань надання земельних ділянок комунальної власності територіальної громади м. Одеси у власність чи користування, а також інших питань у сфері земельних відносин. 
Таким чином, відповідач в силу цитованих пунктів положень мав здійснити розгляд поданих позивачем матеріалів, а на цій підставі підготувати проєкт рішення та передати його до Одеської міської ради для розгляду питання по суті.
Натомість, Департамент здійснив розгляд питання по суті замість Одеської міської ради та допустив подальшу бездіяльність щодо підготовки проєкту рішення та передачі її для розгляду на пленарному засіданні.
Заперечень щодо цього відповідач чи третя особа не надали. При цьому, обсяг поняття «попередній розгляд» відповідачем не розкритий, а фактичні обставини свідчать про розгляд питання по суті, а не перевірка відповідності оформлення тощо.
При цьому, суд погоджується із тим, що в основу покладених доводів про відсутність підстав для задоволення заяви Департамент поклав хибні висновки та послався та підстави, які не визначені у Земельному кодексі України.
Так, листом Департаменту архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради від 18.06.2026 № 921/01-18/26, відмовлено у задоволенні заяви та вказано наступне: 
1) необхідно надати «висновок щодо обґрунтування площі» (посилаючись на постанову Великої палати Верховного суду України від 20.07.2022 у справі № 916/5201/19. Необхідно зауважити, що Департаментом допущено помилку, справи з таким номером не існує, вона не розглядалась відповідними судами, вірним є номер справи 910/5201/19, позицію щодо неї Позивачем буде наведене нижче); 
2) частина ділянки (0,6083 га, зона ТР-2) «не відповідає містобудівній документації та потребує виключення з меж земельної ділянки».
Суд встановлено, що відповідним висновком є постанова Великої палати Верховного суду України від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19.
Натомість, вказаний висновок стосувався рішення міської ради, а не попереднього висновку відповідного Департаменту, який мав би здійснити підготовку матеріалів для розгляду питання по суті.
Більше того, як вірно визначив позивач, постанова Великої палати Верховного суду України від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19 надає висновки щодо судового стандарту оцінки обґрунтованості площі при розгляді судового спору, тобто вона орієнтує суди на перевірку відповідності площі реальним потребам власника. На переконання суду, вказаний висновок суду не породжує додаткових підстав, ніж ті, що передбачені ст.186 Земельного кодексу України, для відмови у наданні земельної ділянки у користування, однак при вирішенні питання по суті у контексті розмірів земельної ділянки, яка передається у користування, мають бути враховані критерії, які навела Велика Палата Верховного Суду.
Ці тези не є рівнозначними.
Щодо оцінки можливості передачі частини ділянки, яка, на думку відповідача, не відповідає містобудівній документації та потребує виключення з меж земельної ділянки, слід наголосити, що така підстава для відмови у наданні у користування земельної ділянки не визначено Земельним кодексом України. При цьому, суд переконаний, що несвоєчасне вирішення питання щодо частини земельної ділянки не може породжувати негативні наслідки для відповідача.
Як зазначив сам відповідач у відзиві, питання щодо невідповідності окремих зон земельної ділянки 5110137600:19:025:0026 могло б бути вирішене ще у 2017 році, коли відповідний висновок надав юридичний департамент ОМР у листі від 05.09.20217 року №434-з/вих, однак до цього моменту жодних змін внесено не було.
Складовою принципу верховенства права є вимога юридичної визначеності, відповідно до якої остаточне рішення суду не може піддаватись сумніву, а також належне виконання судових рішень проти органів державної влади: «Принцип верховенства права, один з основоположних принципів демократичного суспільства, який є невід`ємним аспектом всіх статей Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зобов`язує державу та будь-який державний орган виконувати судові розпорядження чи рішення, ухвалені проти держави (органу)» (параграф 87 рішення Європейського Суду з прав людини: «Гасан і Чеус проти Болгарії» від 26.10.2000). Європейський суд з прав людини в рішенні від 15.10.2009 у справі «Комнацький проти України» визначився, що держава повинна забезпечити гарантії, передбачені Конвенцією, і що протиріччя між органами місцевої влади не повинні вплинути на права заявника, гарантовані Конвенцією (від 04.11.1950 № ETS N 005 «Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод»). У справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін. 
При цьому, імперативна норма частиною 1 статті 123 ЗК України вказує, що надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою, що породжує у заявника обґрунтоване сподівання, що у разі визначення земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номеру додаткових уточнень та визначень її правового характеру не вимагається.
Відповідно до статті 79-1 ЗК України, земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.
Додатково слід наголосити, що земельна ділянка не обтяжена ані іпотекою, ані заборонами відчуження, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав (номер 344836327, сформованою 31.08.2023). 
Таким чином, на переконання суду, ані по фактичним підставам для відмови, ані у контексті повноважень саме Департаменту спірна відмова не може вважатись обґрунтованою, з огляду на що суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Департаменту архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради, що полягає у відмові в підготовці проєкту рішення Одеської міської ради «Про передачу в оренду ПРИВАТНОМУ ПІДПРИЄМСТВУ «ПІВДЕННА ПАЛЬМІРА» сформованої земельної ділянки, площею 2,9050 га, кадастровий номер 5110137600:19:025:0026, вид цільового призначення 03.15 для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 303», викладену у листі-відмові від 18.06.2026 № 921/01-18/26, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
В частині позовних вимог про захист порушеного права шляхом зобов`язання вчинити певні дії суд наголошує на такому.
Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Згідно ч.3 ст.245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.
Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі.
Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Такого правового висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 23 травня 2018 року у справі №825/602/17, яка в силу ч. 5 ст. 242 КАС України підлягає врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Згідно з ч.10 цієї статті: «Висновок (рішення) органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, іншого суб`єкта, визначеного цією статтею, щодо відмови у погодженні або затвердженні документації із землеустрою має містити вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію. Повторна відмова у погодженні або затвердженні документації із землеустрою допускається лише у разі, якщо розробник не усунув недоліки, зазначені у попередньому висновку (рішенні), а також якщо підстава для відмови виникла після надання попереднього висновку (рішення). Повторна відмова у погодженні або затвердженні не позбавляє розробника документації із землеустрою права усунути недоліки такої документації та подати її на погодження або затвердження.
Підготовка проєктів рішень Одеської міської ради з питань земельних відносин входить до компетенції Відповідача — Департаменту архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради (як правонаступника Департаменту земельних ресурсів), що підтверджується Положенням про Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради, затвердженим рішенням Одеської міської ради від 16.04.2025 № 2945-VIII, згідно з пунктами 2.2.1., 2.2.34 на Департамент покладені функції з підготовки проєктів рішень Одеської міської ради з питань земельних відносин та у сфері містобудування, планування та забудови територій, архітектурної діяльності та дизайну міського середовища та попередній розгляд клопотань юридичних та фізичних осіб з питань надання земельних ділянок комунальної власності територіальної громади м. Одеси у власність чи користування, а також інших питань у сфері земельних відносин. 
Таким чином, з урахуванням досліджених письмових доказів, суд вважає, що у даному випадку Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради мав би здійснити підготовку документів для подальшої передачі матеріалів до міської ради для розгляду питання по суті, однак цього не зробив.
З огляду на вказане, суд вважає за необхідне зобов`язати Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради підготувати проєкт рішення Одеської міської ради «Про передачу в оренду ПРИВАТНОМУ ПІДПРИЄМСТВУ «ПІВДЕННА ПАЛЬМІРА» сформованої земельної ділянки, площею 2,9050 га, кадастровий номер 5110137600:19:025:0026, вид цільового призначення 03.15 для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 303» та передати підготовлений проєкт на розгляд постійної комісії Одеської міської ради з питань просторового розвитку, землеустрою та регулювання земельних правовідносин та подальшого внесення на розгляд найближчого пленарного засідання (сесії) Одеської міської ради.
Вказаний спосіб захисту порушеного права є таким, що відповідає встановленим судом порушенням відповідача та не втручається у дискреційні повноваження виконавчого органу місцевого самоврядування.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Частиною другою ст.9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Згідно ч.ч.1, 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до адміністративного суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір сплачується юридичними особами — у розмірі 1 (одного) розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік», з 01.01.2026 прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено у розмірі 3328,00 грн.
Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Позивачем сплачено 9984 грн. судового збору.
Таким чином, суд дійшов висновку про стягнення з Департаменту архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради (ЄДРПОУ 45839467) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ПІВДЕННА ПАЛЬМІРА» (ЄДРПОУ 35241531) сплаченого судового збору у розмірі 9984,00 (дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири) грн.
Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-
В И Р І Ш И В:
Позовну заяву Приватного підприємства «Південна Пальміра» (місцезнаходження: 65026, м. Одеса, вул. Жуковського, буд. 15, каб. №302; код ЄДРПОУ 35241531) до Департаменту архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради (місцезнаходження: 65011, м. Одеса, вул. Успенська, 83/85; код ЄДРПОУ 45839467), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Одеської міської ради (місцезнаходження: 65026, м. Одеса, пл. Біржова (Думська), 1; код ЄДРПОУ 26597691) про визнання протиправною бездіяльність щодо відмови у підготовці проекту рішення викладену у листі-відповіді від 18.06.2026 року №921/01-18/26 та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Департаменту архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради, що полягає у відмові в підготовці проєкту рішення Одеської міської ради «Про передачу в оренду ПРИВАТНОМУ ПІДПРИЄМСТВУ «ПІВДЕННА ПАЛЬМІРА» сформованої земельної ділянки, площею 2,9050 га, кадастровий номер 5110137600:19:025:0026, вид цільового призначення 03.15 для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 303», викладену у листі-відмові від 18.06.2026 № 921/01-18/26.
Зобов`язати Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради підготувати проєкт рішення Одеської міської ради «Про передачу в оренду ПРИВАТНОМУ ПІДПРИЄМСТВУ «ПІВДЕННА ПАЛЬМІРА» сформованої земельної ділянки, площею 2,9050 га, кадастровий номер 5110137600:19:025:0026, вид цільового призначення 03.15 для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 303». 
Зобов`язати Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради передати підготовлений проєкт рішення Одеської міської ради «Про передачу в оренду ПРИВАТНОМУ ПІДПРИЄМСТВУ «ПІВДЕННА ПАЛЬМІРА» сформованої земельної ділянки, площею 2,9050 га, кадастровий номер 5110137600:19:025:0026, вид цільового призначення 03.15 для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 303» на розгляд постійної комісії Одеської міської ради з питань просторового розвитку, землеустрою та регулювання земельних правовідносин та подальшого внесення на розгляд найближчого пленарного засідання (сесії) Одеської міської ради.
Стягнути з Департаменту архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради (ЄДРПОУ 45839467) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ПІВДЕННА ПАЛЬМІРА» (ЄДРПОУ 35241531) сплачений судовий збір у розмірі 9984,00 (дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири) грн.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.
Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст. 255 КАС України.
Повний текст рішення складено та підписано 10.08.2026 р.

Суддя О.М. Тарасишина