Подільський районний суд міста Полтави 
Справа № 553/1524/26 
Провадження № 1-кп/553/544/2026 
В И Р О К 
Іменем України
09.09.2026 | м. Полтава

Подільський районний суд міста Полтави у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження №12026175460000005 від 07.01.2026 року за обвинуваченням: 
ОСОБА_6 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргород Полтавської області, громадянина України, який має вищу освіту, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працює, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, інвалідності не має, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,- 
В С Т А Н О В И В:
02.01.2026 близько 01 год 00 хв. ОСОБА_6 будучи в стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи в кімнаті житлового будинку, розташованого за адресою: 
АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, у присутності неповнолітніх ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кулаками обох рук наніс близько 4-5 ударів в область обличчя потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від чого останній впав на підлогу. Надалі, ОСОБА_6 шляхом відтягування за одяг перемістив потерпілого до коридору будинку, де кулаками обох рук наніс ще близько 4-х ударів в область обличчя ОСОБА_4 , після чого потерпілий втратив свідомість.
У результаті вказаних протиправних дій, ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому внутрішньої стінки лівої орбіти з забоєм, гематоми м`яких тканин лобної та параорбітальної ділянок зліва і забійних ран м`яких тканин лівого надбрів`я та ділянки верхньої губи зліва, які кваліфікуються у своїй сукупності, як ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, а також останньому спричинено садна шкіри ділянок колінних суглобів, які кваліфікуються як у своїй сукупності, так і кожне окремо, як легкі тілесні ушкодження.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України визнав повністю, та пояснив, що із обставинами викладеними в обвинувальному акті він згоден та не оспорює їх, у скоєному розкаюється, цивільний позов прокурора про стягнення витрат медичних закладів на лікування потерпілого визнає та відшкодував в добровільному порядку на загальну суму 3557,72 грн., про що надає суду оригінали квитанцій, цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди визнає частково на суму 5-10 тисяч гривень. По суті інкримінованого йому кримінального правопорушення надав наступні пояснення: 01.01.2026 року приблизно о 23.00 він познайомився із двома дівчатами, в той момент він вже знаходився в стані алкогольного сп`яніння, дівчата також. Дівчата запросили його до себе до дому, щоб продовжити знайомство та спільне розпиття алкогольних напоїв. Він погодився. Коли вони всі разом приїхали за місцем проживання дівчат, він на деякий час відволікся у своїх справах. Коли повернувся та зайшов у будинок, то зрозумів, що в таких умовах він не бажає залишатися та почав викликати таксі. В цей момент прокинулися дівчата та інші мешканці будинку, почали його виганяти з будинку, він пояснював, що на вулиці сильний мороз, та він хоче дочекатися таксі. Вийшов потерпілий, як він потім зрозумів батько однієї з дівчат, та між ними розпочалася словесна перепалка, оскільки потерпілий поводив себе агресивно він вдарив потерпілого кулаками 4-5 разів в обличчя, після чого потерпілий впав. Потім він ще наніс потерпілому 4 удари кулаками в обличчя. Потім приїхала поліція. Розуміє, що повів себе не правильно. 
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що 02.01.2026 року він прокинувся та зрозумів, що хтось увірвався у будинок. Він вийшов з кімнати та побачив обвинуваченого ОСОБА_6 , який зухвало себе поводив, відмовлявся покинути його будинок. Тоді він потягнув його за рукав до дверей. В цей момент обвинувачений вдарив його кулаками в обличчя 4-5 разів, після чого він впав та втратив свідомість. Потім обвинувачений перетягнув його в коридор, де ще наніс 4 удари кулаками в обличчя, від чого він втратив свідомість. Наполягає на задоволенні його позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 500000,00 грн., оскільки його побили в його будинку, в присутності неповнолітніх дітей, малолітнього онука, 2022 року народження, який дуже злякався, внаслідок чого наразі майже не розмовляє, потребує послуг психолога. Обвинувачений не тільки був його, але ще й кинув у кімнату, де знаходилося ліжко онука дерев`яний табурет. 
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого органом досудового розслідування злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та не оспорюють фактичні обставини (дата, час, місце, спосіб та інші обставини) вчинення злочину, беручи до уваги, що потерпілий також не оспорює фактичні обставини справи, судом також встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що в такому випадку обвинувачений та потерпілий будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, які не досліджувалися у даному судовому засіданні, вислухавши думку сторін кримінального провадження, які не заперечували проти дослідження доказів в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України..
З урахуванням викладеного, повного визнання обвинуваченим ОСОБА_6 вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, суд вважає вину ОСОБА_6 повністю доведеною та йогодії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я. 
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що останній раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, знаходиться на обліку в КНП «Миргородська лікарня інтенсивного лікування» з діагнозом тяжкий депресивний епізод без психотичних симптомів з 2023 року. 
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №182 від 31.03.2026 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період часу, що відноситься до інкримінованого діяння, виявляв ознаки психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, гострої інтоксикації неускладненої. ОСОБА_9 у період часу, що відноситься до інкримінованого діяння, за своїм психічним станом міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_6 у даний час не виявляє ознак будь-якого психічного розладу. ОСОБА_6 у даний час за своїм психічним станом здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_6 не потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру. Здатний самостійно реалізувати своє право на захист. За своїм психічним станом може брати участь у проведенні з ним процесуальних дій. Розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин не виявляє. 
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданих збитків на лікування потерпілого від кримінального правопорушення.
Обставинами, що обтяжують покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення, особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю, вчинення кримінального правопорушення у присутності дітей. 
За таких обставин, суд вважає, що для їх виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.122 КК України. 
Отже, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, який раніше не судимий, його молодий вік, обставини справи, а саме повне визнання вини, усвідомлення протиправності скоєного, сприяння обвинуваченим органу досудового розслідування у розкритті злочину, та відношення до вчиненого, позицію прокурора та потерпілого, представник якого просив призначити покарання у виді позбавлення волі без випробувального терміну, суд вважає можливим виправлення засудженого ОСОБА_6 без відбування покарання, тому на підставі ст.75 КК України його необхідно звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням та визначенням іспитового строку, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Саме дане покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого, а також для запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами. 
Прокурором інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України та Полтавської міської ради заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 витрат, понесених на стаціонарне лікування потерпілого в сумі 2614 грн. та витрат на лікування в сумі 943,72 грн.
Відповідно до банківських квитанцій, обвинувачений ОСОБА_6 09.09.2026 року сплатив витрати на лікування в сумі 2614,00 грн. та 943,72 грн. 
Згідно зі статтею 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, окрім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
Відповідно до ч.1 ст.127 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Прийняття рішення про закриття провадження в частині цивільного позову КПК
не передбачено. 
Враховуючи ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_6 09.09.2026 року в добровільному порядку відшкодував витрати на стаціонарне лікування потерпілого на загальну суму 3557,72 грн., що є його правом, прийняття рішення про закриття провадження в частині цивільного позову КПК не передбачено, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні цивільного позову, заявленого прокурором про відшкодування майнової шкоди, завданої діями обвинуваченого на лікування потерпілого. 
Також, потерпілим ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_6 заявлений цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями обвинуваченого, на суму 500000,00 грн., яку обгрунтовує тим, що він є особою з інвалідністю 3 групи, внутрішньо-переміщеною особою, його побиття відбулося за його місцем мешкання, в присутності членів сімї та неповнолітніх дітей, вце це викликало у нього окрім візичних страджань також і моральні страджання, які він оцінює у 500000,00 грн. Крім того, трирічний онук після дій обвинуваченого був дуже наляканий, почав погано говорити, потребував психологічної підтримки. 
Відповідно до ч.1, п.1,2 ч.2, абз.2 ч.3 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Вирішуючи питання цивільного позову, поданого в рамках кримінального провадження, суд надає оцінку висунутому обвинуваченню, а саме повинен встановити винуватість поза розумним сумнівом, а в частині вирішення цивільного позову, виходить з загальних принципів цивільного судочинства змагальності сторін.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалість, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою.
При визначені розміру моральної шкоди, яка нанесена потерпіліому ОСОБА_10 , у зв`язку із протиправною поведінкою щодо нього, враховуючи ступінь вини обвинуваченого, важливість порушених прав на особисту недоторканість, виходячи із засад розумності, виваженості й справедливості та беручи до уваги те, що потерпілий є особою з інвалідністю, відносно нього вичинений злочин проти здоров`я особи, в присутності членів його сім`ї, в тому числі неповнолітніх дітей, та дії обвинуваченого беззаперечно спричинили фізичну біль та душевні страждання потерпілому, порушили нормальні умови життя, виходячи з засад розумності та справедливості вважає достатнім відшкодуванням суму моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн. 
Запобіжний захід не обирався.Інші заходи забезпечення по кримінальному провадженню не застосовувалися. 
Процесуальні витрати відсутні.
Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України. 

Керуючись ст. ст. 368, 370,374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком один рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбуття покарання з випробуванням, якщо протягом зазначеного строку - один рік він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. 
На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 наступні обов`язки: 
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Контроль за поведінкою засудженого покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.
В задоволенні цивільного позову прокурора про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого, - відмовити.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 , - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_6 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн. ( п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.) 
Запобіжний захід та інші заходи забезпечення по кримінальному провадженню не застосовувалися. 
Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.
Речові докази: оптичний носій інформації компакт-диск DVD-R, на якому міститься записи із нагрудних камер відеоспостереження поліцейських екіпажів, які виїжджали на виклик на місце події 02.01.2026 року, - зберігати в матеріалах кримінального провадження № 12026175460000005 від 07.01.2026
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до Полтавського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку чи ухва-
ли суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку відсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення. 

Суддя Подільського районного суду міста Полтави | ОСОБА_1