ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1952/26 | Головуючий по 1 інстанції
Справа №2-27/11 Категорія: на ухвалу | Ватажок-Сташинська А.В.
| Доповідач в апеляційній інстанції
| Фетісова Т. Л.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2026 року м. Черкаси 

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:
суддя-доповідач | Фетісова Т. Л.
судді | Новіков О. М., Сіренко Ю. В.
секретар | Широкова Г.К.

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 03.07.2026 (повний текст ухвали складено 03.07.2026, суддя в суді першої інстанції Апанасенко К. І.) у справі за скаргою  ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця Щербатюк Людмили Олександрівни (стягувач у виконавчому провадженні - ТОВ «Фінансова компанія «Позика»),

в с т а н о в и в :

у травні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просив визнати неправомірними дії державного виконавця Щербатюк Л.О. щодо винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника від 08.05.2026 у виконавчому провадженні № 42619764, визнати неправомірною та скасувати цю постанову, а також зобов`язати державного виконавця відкликати постанову за місцем його роботи.
Скарга обгрунтована тим, що виконавець вчинив виконавчі дії без оригіналу виконавчого листа, за відсутності волі стягувача на стягнення коштів, а також безпідставно завищив суми стягнення та відповідно, порушив майнові права заявника.
Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 03.07.2026 у задоволенні скарги відмовлено з тих підстав, що у скарзі не наведено доводів і не представлено фактів, які би вказували на незаконність оскаржуваної постанови державного виконавця, правові підстави для скасування цієї постанови відсутні, державний виконавець діяла в межах своїх повноважень, відповідно до чинного законодавства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 03.07.2026 як незаконну, необгрунтовану, таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити в повному обсязі. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не надав належної оцінки доводу скарги про те, що виконавче провадження було відновлено на користь АТ «ОТП Банк», яке на момент відновлення (05.05.2026) вже понад 15 років не було кредитором скаржника. Цей факт був встановлений ухвалою того ж Золотоніського міськрайонного суду від 11.02.2026 року у справі № 695/113/26. У вказаній ухвалі суд чітко встановив, що ще 24.12.2010 АТ «ОТП Банк» відступило право вимоги на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Хоча постановою Черкаського апеляційного суду від 08.04.2026 зазначену ухвалу було скасовано, це не спростовує і не скасовує сам факт відступлення права вимоги, який відбувся у 2010 році. 
Також вказує, що 04.03.2026 державний виконавець Щербатюк Л.О. винесла постанову про закінчення ВП № 42619764 та повернула оригінал виконавчого листа до суду. Проте вже 05.05.2026 року той самий виконавець, не маючи у своєму розпорядженні оригіналу виконавчого документа та заяви від належного стягувача, самостійно винесла постанову про відновлення виконавчого провадження. При цьому суд першої інстанції помилково вважає такі дії правомірними.
Наголошує на тому, що у постанові про відновлення ВП виконавець Щербатюк Л.О. надала імперативний наказ суду: «Золотоніський міськрайонний суд... зобов`язаний у місячний строк... пред`явити його до виконання». Такі дії є грубим перевищенням повноважень, що свідчить про упередженість та неправомірність дій виконавця, яким суд не надав жодної оцінки.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
При розгляді справи встановлено, щоу провадженні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області перебувала справа № 695/113/26 за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа № 2-15-2012 (2306/15/2012), виданого Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області 29.08.2012, таким, що не підлягає виконанню (стягувач - ПАТ «ОТП Банк», заінтересовані особи - ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ТОВ «Фінансова компанія «Позика», орган виконання - Золотоніський відділ ДВС у Золотоніському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України).
Ухвалою суду від 11.02.2026 по вказаній справі виконавчий лист № 2-15-2012 (2306/15/2012) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором на суму 712845,51 грн, а також судових витрат у сумі 1730 грн було визнано таким, що не підлягає виконанню. Ухвала суду набрала законної сили 11.02.2026 (а.с. 71-74).
Примусове виконання вказаного виконавчого листа здійснювалося Золотоніським відділом ДВС у межах виконавчого провадження № 42619764.
04.03.2026 на виконання вказаної ухвали суду від 11.02.2026 державний виконавець прийняла постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-15-2012 (2306/15/2012) від 29.08.2012 (а.с. 59-60).
Постанову про закінчення виконавчого провадження № 42619764 було направлено Золотоніському міськрайонному суду Черкаської області, також повернуто виконавчий лист, що підтверджується листом державного виконавця від 04.03.2026 № 16725 (а.с. 46).
Виконавче провадження № 42619764 було частиною зведеного виконавчого провадження № 60497495, у складі якого відбувається виконання рішень ще за виконавчими провадженнями ВП № 48526390 та ВП № 66719831. Боржником у цих виконавчих провадженнях є ОСОБА_1 . Оскільки виконавче провадження №42619764 підлягало закінченню, державний виконавець постановою від 04.03.2026 вивела виконавче №42619764 зі зведеного виконавчого провадження № 60497495 (установлено в ухвалі Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10.04.2026 по справі № 2-27/11 (номер провадження 4-с/695/9/26), а.с. 67-70, 61-62).
Постановою Черкаського апеляційного суду від 08.04.2026 ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 11.02.2026 по справі № 695/113/26 скасовано.
Як наслідок, виконавчий лист № 2-15-2012 (2306/15/2012), виданий Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області 29.08.2012, міг знову виконувати функції виконавчого документа і бути виконаним у встановленому законом порядку.
Відповідно, виконавець Щербатюк Л.О. відновила виконавче провадження 42619764, прийнявши про це відповідну постанову від 05.05.2026. Цю постанову було направлено для виконання та відома до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області (а.с. 47-48).
Іншою постановою виконавця від 05.05.2026 виконавче провадження 42619764 приєднано до зведеного ВП № 60497495, за яким боржником є заявник (а. с. 64-65).
06.05.2026 суд спрямував виконавчий лист до Золотоніського відділу ДВС у Золотоніському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (а.с. 49).
Постановою державного виконавця від 08.05.2026 звернено стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_1 , роботодавця зобов`язано здійснювати щомісячні утримання з його зарплати в розмірі 20% доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 775 566,79 грн.
Також постановою державного виконавця у зведеному виконавчому провадженні №60497495 від 04.02.2026 щодо звернення стягнення боргу в сумі 1175668,91 грн на користь стягувачів ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «Кредитні ініціативи» та Золотоніський ВДВС КМУ МЮ України, зверталося стягнення на зарплату ОСОБА_1 у розмірі 20% його доходів щомісяця (а.с. 57 - 58).
Розглянувши справу № 2-27/11 (номер провадження 4-с/695/9/26) за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Щербатюк Л.О., суд у згаданій ухвалі від 10.04.2026 установив таке:
«У межах зведеного виконавчого провадження № 60497495 до 04.03.2026 здійснювалося виконання кількох виконавчих документів про стягнення боргу із заявника в загальній сумі 1175668,91 грн на користь кількох стягувачів: ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «Кредитні ініціативи» та Золотоніський ВДВС КМУ МЮ України. Відповідно, законно проводилося стягнення із зарплати ОСОБА_1 на підставі постанови державного виконавця від 04.02.2026 у розмірі 20% його доходів щомісяця.
Після виведення 04.03.2026 з указаного зведеного виконавчого провадження ВП № 42619764 продовжували виконуватися рішення на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» та Золотоніського ВДВС КМУ МЮ України.
09.03.2026 та 18.03.2026 державний виконавець скоригувала суму коштів, яка підлягала стягненню з боржника ОСОБА_1 за постановою від 04.02.2026. Оскільки виконавчий лист на суму 714 575, 51 грн уже не підлягав виконанню, державний виконавець направила роботодавцю ОСОБА_1 вимогу № 18440 від 09.03.2026 та вимогу №21267 від 18.03.2026, де було уточнено, що в межах зведеного виконавчого провадження № 60497495 з примусового виконання виконавчого листа, де стягувачем є ТОВ «Кредитні ініціативи», стягненню підлягає заборгованість у сумі 315 865,88 грн».
За висновками суду, постанова виконавця від 04.02.2026 з урахуванням його вимог від 09.03.2026 та 18.03.2026, є законною, і це підтвердив Черкаський апеляційний суд у своїй постанові від 26.05.2026 (а.с. 118-123) та Касаційний цивільний суд у складі Верховного суду в своїй ухвалі від 11.06.2026.
Такими є фактичні обставини справи, які мають наступне правове регулювання.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у разі визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавче провадження підлягає закінченню.
Згідно з ч. 3 ст. 39 Закону у випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14-18, 19-1 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.
Відповідно до ч. 3 ст 39 вказаного Закону, після закінчення виконавчого провадження № 42619764 державний виконавець надіслала виконавчий лист № 2-15-2012 від 29.08.2012 разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду.
За вимогами ч. 2 ст. 41 указаного Закону у разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.
Отже, законодавець визначив таку послідовність дій по відновленню виконавчого провадження: 1) виконавець приймає постанову з відновлення виконавчого провадження; 2) постанова виконавця направляється суду, стягувачу або органу (посадовій особі), яким повернуто виконавчий документ; 3) і після цього стягувач, суд або орган (посадова особа) зобов`язаний у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.
За наведених підстав колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що державний виконавець при ухваленні постанови про відновлення виконавчого провадження від 05.05.2026 (а.с. 6) діяла згідно вимог ст. 41 Закону «Про виконавче провадження».
Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду першої інстанції.
Зокрема, щодо доводів ОСОБА_1 про те, що виконавець неправильно визначила стягувача при відновленні виконавчого провадження суд першої інстанції зазначив наступне. 
Згідно з ч. 1, 2 ст. 15 Закону сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Стягувача у виконавчому документі визначає орган, який його видає (п. 3 ч. 1 ст. 4 Закону). Виконавчий лист № 2-15-2012 (2306/15/2012) виданий судом, який і визначив у ньому стягувача – ПАТ «ОТП Банк».
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність оригіналу виконавчого листа, адже виконавче провадження не відкривалось повторно, а було відновлено після скасування судового рішення, яке стало підставою для його закінчення.
Не заслуговують на увагу судової колегії і доводи апеляційної скарги про неправомірність дій виконавця шляхом зобов`язання суду у місячний строк пред`явити виконавче провадження до виконання до виконання, оскільки згідно з ч. 2 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відновлення судом виконавчого провадження стягувач, суд чи інший уповноважений орган зобов`язані пред`явити виконавчий документ до виконання у місячний строк з дня надходження відповідної постанови про відновлення провадження.
Таким чином, розглядаючи подану ОСОБА_1 скаргу, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89 ЦПК України, внаслідок чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу про відсутність підстав для задоволення скарги, яка відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Враховуючи вищевикладене, ухвала суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

у х в а л и в  :

апеляційну скаргу – залишити без задоволення.
Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 03.07.2026 у цій справі – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня ухвалення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.
Повну постанову складено 18.08.2026.

Суддя-доповідач

Судді