Справа № 710/309/26 
Провадження № 2/710/475/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.08.2026 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області у складі:
головуючої судді – Побережної Н.П.,
за участі секретаря судового засідання – Слободяник І.В.,
представника позивача – адвоката Чигрик І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шпола цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Департамент управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради, Звенигородська районна державна адміністрація Черкаської області, про скасування розпорядження, припинення права власності та визнання права власності в порядку спадкування на 3/4 частки у праві власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина.
Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить: скасувати розпорядження Шполянської районної державної адміністрації від 07.12.2016 № 406 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)», припинити право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 1,9139 га, кадастровий номер 7125783600:02:001:0569, розташовану на території Лебединської сільської ради Звенигородського (раніше – Шполянського) району Черкаської області, та визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на 3/4 частки у праві власності на цю земельну ділянку.
Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є синами ОСОБА_3 (у частині документів – ОСОБА_4 ) і ОСОБА_5 . Після смерті матері 06.12.2015 приватним нотаріусом Горбачем В.П. заведено спадкову справу № 92/2016. Відповідачу 09.08.2016 видано свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим № 1537 на земельну частку (пай), посвідчену сертифікатом серії ЧР № 0232010. На підставі цього свідоцтва та розробленої технічної документації розпорядженням Шполянської районної державної адміністрації від 07.12.2016 №406 земельну ділянку з кадастровим номером 7125783600:02:001:0569 передано у власність відповідача, після чого його право було зареєстровано.
Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 13.03.2023 у справі № 712/5257/22 установлено, що на час смерті ОСОБА_3 її чоловік ОСОБА_5 постійно проживав разом із нею та прийняв спадщину, тоді як ОСОБА_2 разом зі спадкодавицею не проживав і спадщини у встановленому законом порядку не прийняв. Цим рішенням свідоцтва про право на спадщину, видані відповідачу 09.08.2016 за реєстровими №1536 і № 1537, визнані недійсними.
Після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина, щодо якої приватним нотаріусом Білоусом В.П. 04.07.2019 заведено спадкову справу № 04/2019. Заповітом від 15.12.2017, посвідченим за реєстровим № 2677, ОСОБА_5 заповів усе належне йому майно позивачу. Обидва сини подали заяви про прийняття спадщини, при цьому відповідач, як непрацездатний за віком син спадкодавця, має право на обов`язкову частку. За відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину, частка позивача становить 3/4, а обов`язкова частка відповідача – 1/4.
Позивач зазначає, що позасудове оформлення його спадкового права на спірну частку неможливе, оскільки в Державному реєстрі речових прав власником усієї ділянки залишається відповідач, а чинною реєстраційною підставою зазначено розпорядження № 406. Рішення державного реєстратора від 22.05.2023 № 67696667 підтверджує відмову у проведенні реєстраційних дій саме через те, що судовим рішенням було визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину, але не скасовано розпорядження, на підставі якого зареєстровано право відповідача.
Рух справи та позиції учасників
Ухвалою судді від 05.03.2026 позовну заяву залишено без руху через недодержання вимог статей 175, 177 ЦПК України.
Після подання 16.03.2026 заяви про усунення недоліків ухвалою від 17.03.2026 позовну заяву повторно залишено без руху, оскільки вимоги першої ухвали виконано не повністю. 
23.03.2026 представник позивача усунув недоліки позову.
Ухвалою від 24.03.2026 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Тією ж ухвалою витребувано копії спадкових справ № 92/2016 і № 04/2019, технічну документацію із землеустрою щодо спірної земельної ділянки, копію розпорядження від 07.12.2016 № 406 та копію сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0232010.
Ухвалою від 22.05.2026 задоволено заяву про забезпечення позову: на спірну земельну ділянку накладено арешт та заборонено вчинення реєстраційних дій і дій щодо її відчуження до набрання законної сили рішенням у справі. Ухвалою від 03.06.2026 підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті на 24.06.2026.
Ухвалою від 03.06.2026 було закрите підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.
Ухвалою від 24.06.2026 вирішено перейти із стадії розгляду справи по суті до попередньої стадії судового процесу - підготовчого провадження, поновивши підготовче провадження у справі №710/309/26.
Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 22.07.2026 відмовлено у задоволенні заяви приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Білоуса Василя Пантелеймоновича про залучення до розгляду справи третьої особи без самостійних вимог.
Ухвалою від 03.06.2026 було закрите підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, наведених у заяві. 
Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, відзиву та доказів на спростування позову не подав. 
Представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися, просили провести розгляд справи без їх участі. 
Неявка належним чином повідомлених учасників не перешкоджає вирішенню справи відповідно до статті 223 ЦПК України.
2. Мотивувальна частина:
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними братами, батьками яких є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвами про народження (Т.1 а.с.13-14).
ОСОБА_5 та ОСОБА_7 були подружжям з 19.04.1955, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 05.07.2022 (Т.1 А.с.17).
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , видане 28.05.2019 Шполянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану (Т.1 а.с.16). 
Витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 04.07.2019 № 56732131 підтверджує заведення приватним нотаріусом Білоусом В.П. спадкової справи № 04/2019 після його смерті (Т.1 а.с.36).
Заповіт ОСОБА_5 від 15.12.2017, посвідчений приватним нотаріусом Білоусом В.П. за реєстровим № 2677, містить розпорядження, за яким усе майно, що належатиме заповідачу на день смерті, незалежно від його виду та місцезнаходження, заповідано ОСОБА_1 (Т.1 а.с.46). Заява ОСОБА_1 , долучена до спадкової справи №04/2019, підтверджує прийняття ним спадщини у встановлений шестимісячний строк (Т.1 а.с.62).
Заява ОСОБА_2 у спадковій справі № 04/2019 та копія пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 15.03.2016, підтверджують, що відповідач також прийняв спадщину після батька і на час її відкриття був пенсіонером за віком. Лист приватного нотаріуса Білоуса В.П. від 29.07.2024 № 305/01-16 містить відомості про двох спадкоємців, які прийняли спадщину: позивача за заповітом і відповідача, який заявив право на обов`язкову частку. Відомостей про інших спадкоємців, які прийняли спадщину, матеріали справи не містять.
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , видане 07.12.2015 Шполянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану (Т.1 а.с.15). 
Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану про шлюб, свідоцтва про народження сторін та інші документи зі спадкових справ підтверджують родинні відносини між ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та їх синами – ОСОБА_1 і ОСОБА_2 . Сукупність цих документів також усуває розбіжність у варіантах імені спадкодавиці « ОСОБА_9 » та « ОСОБА_10 », оскільки вони стосуються однієї і тієї самої особи.
За даними інформаційної довідки за Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 10.06.2022 №69171291 09.08.2016 заведена спадкова справа №92/2016 після смерті ОСОБА_3 (Т.1 а.с.18).
Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0232010, виданий 26.06.1997 на ім`я ОСОБА_11 , посвідчував її право на земельну частку у землях колективної власності. Належним чином засвідчена копія сертифіката міститься у спадковій справі №92/2016. Лист Звенигородської районної військової адміністрації від 30.03.2026 повідомляє, що оригінали сертифікатів на земельні частки (паї) на державне архівне зберігання не передавалися, та одночасно надав засвідчену копію розпорядження № 406 (т.1 а.с.38, 243).
ОСОБА_2 успадкував після смерті ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право па спадщину за реєстровими №1537 від 09.08.2016, посвідченого приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу Горбачем В.П., право на земельну частку (пай) у землі ( сертифікат серії ЧР № 0232010, виданий 26.06.1997) (Т.1 а.с.39). 
Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 13.03.2023 у справі №712/5257/22, яке набрало законної сили 22.04.2023, встановлені факти про те, що ОСОБА_5 постійно проживав разом із ОСОБА_3 на час відкриття спадщини та в силу частини третьої статті 1268 ЦК України прийняв її; натомість ОСОБА_2 зі спадкодавицею постійно не проживав і заяви про прийняття спадщини у передбачений строк не подавав, свідоцтва від 09.08.2016 за реєстровими № 1536 і № 1537, видані відповідачу, визнано недійсними (Т.1 а.с.20-28).
Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 19.02.2025 у справі №710/1405/24, яке набрало законної сили 01.04.2025, визнано право власності в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 :
за заповітом за ОСОБА_1 на частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та на частки земельної ділянки з кадастровим номером 7125783600:01:003:0213, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 
за законом на обов`язкову частку за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на частки житлового будинку, що находиться за адресою: АДРЕСА_1 , та на частки земельної ділянки з кадастровим номером 7125783600:01:003:0213, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (Т.1 а.с.29-35).
Згідно копії спадкової справи №92\2016 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 (Т.1 а.с.199-241):
-ОСОБА_2 прийняв спадщину згідно із заявою ОСОБА_2 від 09.08.2016 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . В заяві вказано, що місце відкриття та прийняття спадщини перевірено за довідкою, виданою Лебединською сільською радою від 28.07.2016 за №1765, відповідно до якої спадкоємець ОСОБА_2 постійно проживав разом із спадкодавцем за однією адресою на момент сперті спадкодавця. Інші спадкоємці не проживали та не були зареєстровані;
-ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Лебедин. Батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 02.03.1973, та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 02.11.2020;
-ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 ;
-згідно з довідкою виконавчого комітету Лебединської сільської ради від 2016 року за №1765 ОСОБА_3 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 постійно проживала та була прописана в АДРЕСА_1 . На час відкриття спадщини разом із спадкодавцем постійно проживав син ОСОБА_2 . Малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, дієздатність яких обмежена у спадкодавця нема. Заборони на нерухоме майно немає;
-відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №476132, ОСОБА_3 була власником земельної ділянки, площею 0,9 га в межах Лебединської сільської ради Шполянського району Черкаської області, кадастровий номер 7125783600:02:002:0105;
-згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, № НВ-7103997312016, від 01.08.2016 ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, площею 0,9 га в межах Лебединської сільської ради Шполянського району Черкаської області, кадастровий номер 7125783600:02:001:0356;
-відповідно до довідки, виданої виконкомом Лебединської сільської ради ОСОБА_11 згідно схеми розподілу земельних часток/паїв по Лебединській сільській раді, їй належить земельна частка/пай № НОМЕР_5 , площею 1,91 га, яка знаходиться на території СТОВ «Лебедин». Державний акт на земельну частку (пай) не виготовлявся, в процесі виготовлення не перебуває. Сільська рада не заперечує про передачу у власність ОСОБА_11 земельну частку/пай з земель колективної власності на території ксп «Лебедин», яка знаходиться в адмінмежах Лебединської сільської ради; 
-згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧР 0232010 ОСОБА_11 належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного с/г підприємства «Лебедин», розміром 2,36 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості);
-відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.08.2016, посвідченого приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу Горбачем В.П., за № 1536, спадкоємцем майна ОСОБА_3 , а саме: земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в адмінмежах Лебединської сільської ради, площею 0,9 га, кадастровий номер 7125783600:02:001:0356 є ОСОБА_2 ; 
-відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.08.2016, посвідченого приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу Горбачем В.П., за № 1537, спадкоємцем майна ОСОБА_3 , а саме: права на земельну частку (пай у землі, яка знаходиться в колективній власності КСП «Лебедин», с. Лебедин, Шполянського району, Черкаської області, розміром 2,36 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала померлому на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ЧР № 0232010, виданого Шполянською районною державною адміністрацією 26 червня 1997 року на підставі рішення Шполянської районної державної адміністрації від 19 травня 1997 року No227, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 02 липня 1997 року за № 6521 є ОСОБА_2 ..
Отже, за змістом спадкової справи № 92/2016, заведеної приватним нотаріусом Горбачем В.П. після смерті ОСОБА_3 , підтверджено подачу заяви ОСОБА_2 про прийняття спадщини, документи про родинні відносини, довідки про місце проживання, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0232010 та два свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.08.2016, видані відповідачу за реєстровими № 1536 і № 1537. Свідоцтвом № 1537 відповідачу було оформлено спадкове право на земельну частку (пай), яка належала спадкодавиці на підставі сертифіката серії ЧР № 0232010.
Згідно з матеріалами копії спадкової справи №04/2019 після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 (Т.2 а.с.85-226):
-ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_5 27.05.2019згідно заяви про прийняття спадщини від 04.07.2019;
-за змістом довідки №1811 від 04.07.2019, виданої Шполянською міською радою ОТГ, ОСОБА_5 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживав та був прописаний в АДРЕСА_1 . На час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ніхто не проживав та не був зареєстрований. Малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, дієздатність яких обмежена у спадкодавця нема;
-відповідно до заповіту від 15.12.2017, посвідченого приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу, ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження на випадок його смерті все, належне йому майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося і взагалі все те, на що за законом він матиме право і що буде належати йому на день смерті заповів ОСОБА_1 ;
-за даними витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, № витягу 62340914, 15.12.2017 приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу Білоусом В.П. було посвідчено заповіт після смерті ОСОБА_5 ; 
-ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_5 згідно заяви про прийняття спадщини від 09.10.2019 до приватного нотаріуса Шполянського районного нотаріального округу Білоуса В.П. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько заявника ОСОБА_5 . Заявник вказав, що спадщину, що залишилася після смерті батька, приймає;
-ОСОБА_1 відповідно до заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.01.2022 звернувся до приватного нотаріуса Шполянського районного нотаріального округу Білоуса В.П. щодо видачі свідоцтва після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька заявника ОСОБА_5 . Заявник вказав, що спадщину, що залишилася після смерті батька, прийняв шляхом подачі відповідної заяви до нотаріуса. Просив видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом без виділення часток, на які претендує ОСОБА_2 ;
-відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії 1-ЧР №018205, ОСОБА_5 був власником земельної ділянки, площею 0,6 га в межах Лебединської сільської ради Шполянського району Черкаської області, (а.с. 231 том 1).
-згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, № НВ-7114854262020, від 09.08.2020 ОСОБА_5 є власником земельної ділянки, площею 0,6 га в межах Лебединської сільської ради Шполянського району Черкаської області, кадастровий номер 7125783600:01:003:0213;
-відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №933127, ОСОБА_5 був власником земельної ділянки, площею 0,14 га в межах Лебединської сільської ради Шполянського району Черкаської області, кадастровий номер 7125783600:01:003:0041;
-згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, № НВ-7114859902020, від 10.08.2020 ОСОБА_5 є власником земельної ділянки, площею 0,14 га в межах Лебединської сільської ради Шполянського району Черкаської області, кадастровий номер 7125783600:01:003:0041;
-відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії 1-ЧР №024054, ОСОБА_5 був власником земельної ділянки, площею 1,67 га в межах Лебединської сільської ради Шполянського району Черкаської області, кадастровий номер 7125783600:02:001:0307 ;
-згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, № НВ-7114854252020, від 09.08.2020 ОСОБА_5 є власником земельної ділянки, площею 1,6684 га в межах Лебединської сільської ради Шполянського району Черкаської області, кадастровий номер 7125783600:02:001:0307.
Отже, за змістом спадкової справи № 04/2019, заведеної приватним нотаріусом Білоусом В.П. після смерті ОСОБА_5 , підтверджено подачу заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про прийняття спадщини, документи про родинні відносини, довідки про місце проживання.
Витяг з Державного земельного кадастру від 28.01.2026 № НВ-9932823402026 відображає відомості про земельну ділянку площею 1,9139 га, кадастровий номер 7125783600:02:001:0569, цільове призначення – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування – територія Лебединської сільської ради. У витягу зазначено, що державну реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі проведено 05.12.2016 на підставі технічної документації із землеустрою, власник ОСОБА_2 (Т.1 а.с.40-45).
Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовлена Шполянським районним відділом державного підприємства «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» у 2016 році, містить заяву замовника, вихідні матеріали, кадастровий план, опис меж, відомості про площу 1,9139 га та посилання на сертифікат серії ЧР № 0232010 і свідоцтво про право на спадщину від 09.08.2016 № 1537 як документи, що підтверджували право замовника на земельну частку (Т.1 а.с.47-58, Т.2 а.с.11-29).
Розпорядження Шполянської районної державної адміністрації від 07.12.2016 № 406 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» затвердило вказану технічну документацію та передало ОСОБА_2 у приватну власність земельну ділянку площею 1,9139 га з кадастровим номером 7125783600:02:001:0569. У преамбулі й мотивувальній частині розпорядження прямо зазначено, що воно прийняте за заявою відповідача з урахуванням свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.08.2016, зареєстрованого за № 1537 (Т.1 а.с.59, 244, Т.2 а.с.31).
Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.02.2026 № 464756847 підтверджує державну реєстрацію за ОСОБА_2 права приватної власності на всю земельну ділянку з кадастровим номером 7125783600:02:001:0569. Підставою виникнення права у реєстрі зазначено розпорядження Шполянської районної державної адміністрації від 07.12.2016 № 406 (Т.1 а.с.60).
Рішення державного реєстратора від 22.05.2023 № 67696667 про відмову в проведенні реєстраційних дій свідчить, що визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину № 1537 саме по собі не спричинило припинення зареєстрованого права відповідача, оскільки безпосередньою підставою реєстрації у Державному реєстрі прав залишається розпорядження № 406 (Т.1 а.с.61).
Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 03.09.2024, зареєстроване за № 2738, та рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 19.02.2025 у справі № 710/1405/24 стосуються іншого майна ОСОБА_5 , однак підтверджують реалізацію тими самими спадкоємцями спадкових прав у частках 3/4 за позивачем і 1/4 за відповідачем. Ці документи не встановлюють право на спірну земельну ділянку, але узгоджуються з відомостями спадкової справи № 04/2019 про склад спадкоємців і розмір їх часток.
Суд оцінює наведені письмові докази відповідно до статей 76–81, 89 ЦПК України окремо та у взаємному зв`язку. Свідоцтва про смерть, витяги з державних реєстрів, нотаріальні документи, матеріали спадкових справ, технічна документація із землеустрою і засвідчена копія розпорядження видані або сформовані компетентними органами, містять відомості про обставини, що входять до предмета доказування, та не спростовані іншими допустимими доказами. Підстав сумніватися у їх достовірності суд не встановив.
Копія сертифіката серії ЧР № 0232010 є допустимою, хоча його оригінал не надано. Вона міститься у прошитій та засвідченій нотаріусом копії спадкової справи № 92/2016, її зміст відтворено у свідоцтві № 1537, технічній документації та розпорядженні № 406. Лист архівної установи пояснює об`єктивну причину відсутності оригіналу. Жоден учасник не заперечував факту існування сертифіката або належності посвідченого ним права спадкодавиці. Тому відсутність оригіналу не нівелює доказового значення сукупності узгоджених документів.
Обставини прийняття ОСОБА_5 спадщини після дружини, неприйняття цієї спадщини ОСОБА_2 і недійсність свідоцтва № 1537 встановлені рішенням у справі № 712/5257/22, що набрало законної сили. Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України ці обставини не доказуються повторно, оскільки в обох справах беруть участь ті самі фізичні особи. Інші матеріали справи не суперечать преюдиційним фактам, а навпаки підтверджують причинний зв`язок між недійсним свідоцтвом та наступним оформленням усієї ділянки за відповідачем.
Розпорядження № 406 та технічна документація мають визначальне доказове значення для походження зареєстрованого права відповідача. Вони не лише хронологічно слідують за видачею свідоцтва № НОМЕР_6 , а й прямо називають його правовстановлюючою підставою. Отже, передача земельної ділянки відповідачу була похідною від спадкового права, яке він фактично не набув, а не від самостійної передбаченої законом підстави набуття земельної ділянки.
Реєстрова інформація та рішення державного реєстратора від 22.05.2023 доводять триваючий характер порушення права позивача. Попри визнання недійсним свідоцтва № 1537, право на всю земельну ділянку продовжує обліковуватися за відповідачем через наявність нескасованого розпорядження № 406. Саме тому позивач не може оформити належну йому частку в нотаріальному або реєстраційному порядку.
Неподання відповідачем відзиву не є самостійною підставою для задоволення позову. Водночас відповідач не надав доказів наявності іншої законної підстави набуття спірної земельної ділянки, не спростував змісту розпорядження, спадкових справ і реєстрових даних. Тому встановлена сукупність доказів є достатньою для висновку про обґрунтованість позовних вимог.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Статті 15 і 16 ЦК України гарантують особі право на судовий захист цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Серед способів захисту передбачені визнання права, визнання незаконним рішення органу державної влади та припинення правовідношення. Частина перша статті 21 та стаття 393 ЦК України дозволяють суду визнати незаконним і скасувати правовий акт індивідуальної дії органу державної влади, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права чи інтереси.
Власник земельної ділянки або особа, яка доводить належність їй права на землю, може вимагати усунення будь-яких порушень цього права. Пункти «в» і «г» частини третьої статті 152 Земельного кодексу України відносять до способів захисту визнання недійсними рішень органів виконавчої влади та відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення права. Стаття 155 цього Кодексу передбачає, що акт органу виконавчої влади, яким порушено права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, визнається недійсним.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Державна реєстрація не є самостійною безумовною підставою набуття права, а лише офіційно підтверджує речове право, що виникло на належній правовій підставі. У цій справі правова підстава, з якої було видано розпорядження і зареєстровано право відповідача, відпала внаслідок набрання законної сили рішенням про недійсність свідоцтва № 1537.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.03.2024 у справі № 927/1206/21 наголосила, що скасування рішення уповноваженого органу, яке продовжує діяти як підстава виникнення та існування зареєстрованого речового права, є належним та ефективним способом усунення порушення. Цей висновок застосовний до спірних правовідносин: розпорядження № 406 залишається безпосередньою реєстраційною підставою права відповідача, а тому без його скасування реєстрова перешкода для позивача не може бути усунена.
Щодо припинення права власності відповідача.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Захист цивільних прав – це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.
Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц та від 04 червня 2019 року у справі №916/3156/17.
Отже, належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні, гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають, змінюються та припиняються з моменту такої реєстрації.
За змістом пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
У частині третій статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.
Отже, у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції та встановлених обставин справи наразі належним способом судового захисту порушених прав та інтересів позивача є саме скасування документу, на підставі якого проведено державну реєстрацію права власності, зокрема розпорядження від 07.12.2016, що має наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, оскільки відповідні права – право власності відповідача припиняються.
За наведених вище обставин, суд вважає, що у задоволенні позову в частині вимог припинення права власності відповідача слід відмовити.
Спадкування є переходом прав та обов`язків від спадкодавця до спадкоємців (стаття 1216 ЦК України), а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах зі збереженням її цільового призначення, що передбачено статтею 1225 ЦК України та пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України.
Після смерті ОСОБА_3 право на земельну частку (пай) прийняв її чоловік ОСОБА_5 . Відсутність за його життя свідоцтва про право на спадщину не позбавила його спадкового права, оскільки відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність такого свідоцтва не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже, майнове право на земельну частку, а після формування земельної ділянки – право на відповідну земельну ділянку, увійшло до складу спадщини після смерті ОСОБА_5 .
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Водночас повнолітні непрацездатні діти спадкодавця незалежно від змісту заповіту успадковують половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (статті 1223, 1233, 1241 ЦК України). Оскільки спадкоємцями першої черги були два сини спадкодавця, законна частка кожного становила б 1/2, а обов`язкова частка непрацездатного відповідача – 1/4. Решта 3/4 спадкового майна належить позивачу за заповітом.
Верховний Суд у постанові від 22.09.2021 у справі № 227/3750/19 зазначив, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, який застосовується за наявності перешкод для оформлення спадщини нотаріально. У постанові від 25.09.2024 у справі № 585/3415/21 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду підтвердив ефективність визнання за спадкоємцем права власності на частку, коли правовстановлюючі обставини або документи, що перебувають у іншої особи, унеможливлюють видачу нотаріального свідоцтва.
У цій справі існує реальний спір між спадкоємцями: відповідач зареєстрований власником усієї земельної ділянки, а право позивача на 3/4 частки не визнається реєстровим записом і не може бути оформлене без усунення чинної правової підстави права відповідача. Тому вимога про визнання права власності відповідає статті 392 ЦК України, є винятковим, але необхідним у встановлених обставинах способом захисту.
Скасування розпорядження № 406 не означає позбавлення відповідача належної йому обов`язкової частки у спадщині після батька. Оспорене розпорядження стало підставою для оформлення за відповідачем права на всю земельну ділянку як спадкоємцем матері, хоча судом установлено, що спадщину матері він не прийняв. Право відповідача на 1/4 частки виникає з іншої юридичної підстави – прийняття спадщини після ОСОБА_5 . Оскільки відповідач не заявив самостійної або зустрічної вимоги про визнання за ним цієї частки, суд відповідно до принципу диспозитивності не виходить за межі позовних вимог і вирішує лише питання про 3/4 частки позивача.
З огляду на встановлені факти, розпорядження № 406 було прийняте на користь особи, яка не мала посвідченого ним спадкового права, і порушує право позивача як спадкоємця фактичного правонаступника власниці земельної частки. Його скасування та визнання за позивачем права на 3/4 частки у сукупності відновлюють правову визначеність і є пропорційним та ефективним способом захисту. 
Таким чином, позов підлягає задоволенню частково, зокрема щодо двох основних позовних вимог: про скасування розпорядження та визнання права власності за позивачем, а щодо похідної вимоги позивача - про припинення зареєстрованого права відповідача на всю ділянку суд вважає, що необхідно відмовити.
Судові витрати та заходи забезпечення позову
Позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 662,40 грн., що підтверджено доданим до позовної заяви платіжним документом. Оскільки позов задоволено щодо двох основних позовних вимог та відмовлено щодо похідної вимоги, то відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 2 662,40 грн..
Приватний нотаріус Горбач В.П. у супровідному листі від 27.03.2026 просив компенсувати витрати, пов`язані з пошуком спадкової справи № 92/2016 в архіві та виготовленням її копії на 42 аркушах, у загальному розмірі 920,00 грн.: 500,00 грн. за пошук справи та 420,00 грн. за копіювання. Копія спадкової справи фактично надана на вимогу суду, її обсяг відповідає розрахунку, а відомості з неї були необхідними для вирішення спору. Згідно з частиною першою статті 140 та частиною другою статті 141 ЦПК України ці витрати є витратами, пов`язаними з наданням доказу, та з огляду на задоволення позову покладаються на відповідача.
У зв`язку із задоволенням позову заходи забезпечення, застосовані ухвалою від 22.05.2026, відповідно до частини сьомої статті 158 ЦПК України продовжують діяти протягом дев`яноста днів із дня набрання цим рішенням законної сили, якщо за вмотивованим клопотанням учасника справи суд не скасує їх раніше.
Керуючись 12, 13, 76-81, 89, 141, 211, 263-265, ч.1 ст. 354 ЦПК України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Скасувати розпорядження Шполянської районної державної адміністрації від 07 грудня 2016 року № 406 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» в частині затвердження технічної документації та передачі ОСОБА_2 у власність земельної ділянки площею 1,9139 га, кадастровий номер 7125783600:02:001:0569, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Лебединської сільської ради Звенигородського (раніше – Шполянського) району Черкаської області.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , право власності на 3/4 частки у праві власності на земельну ділянку площею 1,9139 га, кадастровий номер 7125783600:02:001:0569, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Лебединської сільської ради Звенигородського (раніше – Шполянського) району Черкаської області.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 662,40 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні сорок копійок).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Горбача Володимира Павловича витрати, пов`язані з наданням доказу, у розмірі 920,00 грн. (дев`ятсот двадцять гривень нуль копійок).
Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 22 травня 2026 року, продовжують діяти протягом дев`яноста днів із дня набрання цим рішенням законної сили.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або справу розглянуто без повідомлення (виклику) учасників, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ; паспорт серії НОМЕР_8 , виданий 14.05.1996 Шполянським РВ УМВС України в Черкаській області; інші відомості про особу суду не відомо.
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 ; паспорт серії НОМЕР_10 , виданий 17.09.2002 Соснівським РВ УМВС України в Черкаській області; інші відомості про особу суду не відомо.
Третя особа: Департамент управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради, місцезнаходження: вул. Байди Вишневецького, 36, м. Черкаси, 18001; код ЄДРПОУ 38764676; інші відомості про особу суду не відомо.
Третя особа: Звенигородська районна державна адміністрація Черкаської області, місцезнаходження: просп. Шевченка, 68, м. Звенигородка, Звенигородський район, Черкаська область, 20202; код ЄДРПОУ 04061180; інші відомості про особу суду не відомо.

Суддя Н.П. Побережна