УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №279/5869/20 Головуючий у 1-й інст. Івашкевич О. Г. 
Категорія 44 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого   Павицької Т.М.,
суддів    Коломієць О.С., Шевчук А.М.

за участю секретаря судового засідання Трикиши О.Ю. 

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №279/5869/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – Товариство з обмеженою відповідальністю «Коростенське виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №2» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття житлового приміщення, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 – Ліпської-Романченко Ганни Дмитрівни на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 травня 2026 року, ухвалене під головуванням судді Івашкевич О.Г. в м. Коростень Житомирської області,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2020 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 414 392 грн., з яких: 380 183 грн вартість матеріального збитку, 1600 грн - вартість витрат на проведення оцінки визначення вартості матеріального збитку, 12 000 грн - вартість витрат, необхідних для реставрації меблів, 20 000 грн - моральна шкода, 609 грн - витрати на купівлю медичних препаратів, а також 30 000 грн витрати на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування позову зазначав, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . Вказував, що 23.08.2020 приблизно о 17 год., коли позивач перебував у відпустці за кордоном, йому через інтернет-зв`язок сусіди повідомили про те, що їх квартира, яка знаходяться поверхом нижче, залита водою. Після виклику аварійної служби ТОВ «КВ ЖРЕП -2» було встановлено, що причиною залиття квартир є аварія водонагрівального обладнання (електричного бойлера), приєднаного до мережі водопостачання у квартирі АДРЕСА_2 , яка на праві власності належить ОСОБА_2 . Зазначав, що внаслідок залиття квартири позивачу заподіяно матеріальну і моральну шкоду. Враховуючи вищевикладене просив задовольнити позов в повному обсязі.
Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 травня 2026 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 402 851 грн., які складаються з 370 851 грн витрат, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням її майна, 12 000 грн для реставрації меблів, 20 000 грн на відшкодування моральної шкоди, а також 1 561,44 грн за проведення оцінки визначення вартості матеріального збитку, 21 811,37 грн витрат на професійну правничу допомогу, а всього 426 223,81 грн. В решті позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 3059,66 грн судового збору.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_2 – Ліпська-Романченко Г.Д. подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення в частині стягнення витрат, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням її майна в сумі 370 851,00 грн скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 165 657,08 грн (207 071,35 грн - 41 414,27 (20% ПДВ) витрат, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням її майна. Також, просила стягнути на користь ОСОБА_2 судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 грн.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що позивачем фактично виконано відновлювальні роботи у 2021 році. Реальна вартість таких робіт підтверджена договором підряду від 04.02.2021 №4/04.02.2021 та висновком експерта станом на лютий 2021 року. Індексація вартості на 2025 рік в умовах, коли ремонт уже завершено, суперечить меті ст. 1192 ЦК України та призводить до безпідставного збагачення позивача за рахунок відповідача. Відповідач не заперечує щодо виплати компенсації визначеної вартості позивачу суми в розмірі 207 071,35 грн. Звертає увагу на те, що відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи №1823/21-25 від 18.07.2025 проіндексована вартість відновлювального ремонту становить 380 183,00 грн., у тому числі ПДВ (20%) у сумі 63 364,00 грн., оскаржуваним рішенням з відповідача стягнуто 370 851,00 грн матеріальної шкоди (з урахуванням часткової оплати відповідачем у розмірі 9 332,00 грн), до складу якої також включено суму ПДВ. Разом з тим, позивачем не надано жодних доказів того, що відновлювальні роботи фактично виконувалися із залученням платника ПДВ та з урахуванням податку на додану вартість (відсутні податкові накладні, чеки з виділенням ПДВ, договори з підприємствами-платниками ПДВ тощо). 
Зазначає, що зі змісту матеріалів долучених до договору підряду №4/04.02.2021 встановлено, що «Підрядник» Мале приватне підприємство «Дельта» не є платником ПДВ. Вказане виключає будь-яку можливість нараховувати податок на додану вартість на суму матеріальної шкоди. «Виконавець» за договором підряду №10/02/21 ТОВ «АРМ-Електро» хоча і значиться платником ПДВ, однак розрахунок за умовами договору відбувався у готівковій формі, що в свою чергу суперечить можливості нарахування податку на суму шкоди, що стягується. Також жодних податкових накладних до матеріалів справи не надано, що спростовує факти сплати ПДВ підрядниками та як наслідок право на включення сум до нарахованої шкоди. Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 165 657,08 грн (207 071,35 грн - 41414,27 (20% ПДВ) =165 657,08 грн). Стверджує, що строк розгляду справи був затягнутий не з вини відповідача, що стало причиною здійснення незаконного перерахунку збитків експертом з урахуванням інфляції. 
Рішення суду першої інстанції переглядається лише в частині розміру витрат, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням її майна, а тому в іншій частині не перевіряється на предмет законності та обґрунтованості.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що між сторонами виник спір щодо відшкодування шкоди, завданої в результаті пошкодження майна.
Так встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить йому на праві власності, що підтверджено інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №57081601 від 11.04.2016 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.04.2016 №990 (у розмірі 1/3 частки) та свідоцтва про право на спадщину за законом №2680 від 09.12.2014 (у розмірі 2/3 частки).
У свою чергу, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджено інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №226508272 від 02.10.2020.
Квартира ОСОБА_2 розташована поверхом вище над квартирою ОСОБА_1 
23 серпня 2020 року приблизно о 17 год., коли позивач був відсутній за місцем проживання сталося залиття його квартири. На виклик прибули працівники третьої особи та в присутності представників власників квартир позивача та відповідача, жителів інших квартир даного під`їзду було проведено обстеження квартири з метою виявлення причин залиття, що зафіксовано актом про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення або холодного водопостачання, затвердженого директором ТОВ «КВЖРЕП-2» Ананченко П.П. 25.08.20. 
Згідно з актом від 23 серпня 2020 року близько 17 год у кв. АДРЕСА_2 , сталася аварія водонагріваючого обладнання (електричний бойлер) приєднаного до квартирної мережі трубопроводів водопостачання та розташований у сумісній туалетно-ванній кімнаті, у наслідок якої відбулося залиття нижче розташованих квартир АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 .
За результатами обстеження трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , на предмет залиття з вище розташованої квартири АДРЕСА_7 встановленні наступні пошкодження:
- коридор який розташований біля туалету та ванної кімнати: стеля - видимі мокрі плями - 5М2; стіни фарбовані кольором - видимі мокрі плями 16м2, в деяких місцях наявне відшарування плівки фарби від основи-стіни; двері, дверна коробка та лиштва з ДСП/МДФ - замочені, мають місця розбухання, не зачиняються, сліди від води та мокрі плями; підлога ламінат - видимі мокрі плями - 6,3 м2; плінтус ДСП - замочений; електроосвітлення - вбудовані лампи - 7 шт. замочені; шафа купе з ДСП/МДФ вбудований - майже всі полки мають сліди води та мокрі плями;
- туалет: двері, дверна коробка та лиштва з ДСП/МДФ - замочені, мають сліди води та мокрі плями, присутні місця розбухання, не зачиняються; стеля - видимі мокрі плями - 1,3 м2;
- ванна кімната: двері, дверна коробка та лиштва з ДСП/МДФ - замочені, мають сліди води та мокрі плями, присутні місця розбухання, не зачиняються; стеля - видимі мокрі плями - 2,6 м2; меблі - тумба з ДСП/МДФ під умивальник має сліди води та мокрі плями;
- спальня доросла - стеля натяжна наповнена водою з провисанням - 8м2; гіпсокартонні короби на стелі замочені мають видимі мокрі плями - 7М2; стіни фарбовані кольором - видимі мокрі плями 11,5 м2, в деяких місцях наявне відшарування плівки фарби від основи-стіни; двері, дверна коробка та лиштва з ДСП/МДФ - замочені, мають сліди води та мокрі плями, присутні місця розбухання, не зачиняються; підлога ламінат - видимі мокрі плями - 13,5 м2; плінтус з ДСП - замочений; електроосвітлення - вбудовані світлод - вбудовані лампи - 7 шт. замочені; шафа купе з ДСП/МДФ вбудований - майже всі полки мають сліди води та мокрі плями;
- спальня дитяча - стеля натяжна наповнена водою з провисанням - 6м2; гіпсокартонні короби на стелі замочені мають видимі мокрі плями - 2 м2; стіни фарбовані кольором - видимі мокрі плями 8 м2; двері, дверна коробка та лиштва з ДСП/МДФ - замочені, мають сліди води та мокрі плями, присутні місця розбухання, не закриваються; підлога ламінат - видимі мокрі плями - 10 м2; плінтус - замочений; електроосвітлення - вбудовані світлодіодні лампи - 5 шт., та люстра зі світлодіодами замочені;
- вітальня кімната (студія) - стеля натяжна наповнена водою з провисанням - 23 м2, гіпсокартонні короби на стелі замочені мають видимі мокрі плями - 4,3 м2; стіни фотообої - видимі мокрі плями 10,5 м2; підлога ламінат - замочена по всьому периметру кімнати, видимі мокрі плями - 15 м2; електроосвітлення - вбудовані світлодіодні лампи - 26 шт., та люстра зі світлодіодами замочені.
Причини аварії водонагріваючого обладнання та залиття квартири АДРЕСА_4 - прорив електричного водонагрівача унаслідок тривалої експлуатації без періодичного сервісного обслуговування та залишення обладнання під`єднаного до мережі водопостачання та електропостачання без нагляду. Власниками кв. АДРЕСА_7 порушені правила експлуатації водонагрівального електрообладнання.
Власникам кв. АДРЕСА_7 (відповідачу) запропоновано відшкодувати власникам кв. АДРЕСА_4 (позивачу) збитки завдані затопленням квартири у повному обсязі.
Відповідно до звіту №41/20 про оцінку трикімнатної житлової квартири за адресою: АДРЕСА_3 станом на 23.08.2020, виконаного ФОП - суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 , вартість ремонтно-будівельних робіт, які необхідно провести в квартирі АДРЕСА_1 для усунення пошкоджень, що виникли в результаті залиття, становить 136 989,00 грн.; вартість матеріального збитку – 134 768,64 грн.
Відповідно до квитанції серії ББАІ №407163 позивач сплатив ФОП ОСОБА_4 за проведення оцінки визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику квартири внаслідок залиття водою 1600 грн.
Роздруківками скриншоту переписки позивача з відповідачем, а також перерахуванням коштів у сумі 9332,00 грн підтверджується факт визнання вини та необхідність відшкодування нанесених в результаті залиття квартири збитків. Разом з тим у подальшому згідно з повідомленням від 15.09.2020 відповідач відмовився у добровільній компенсації усіх витрат на проведення ремонту в квартирі позивача, що стало підставою для передачі спору до суду.
Відповідно до видаткової накладної №6 від 20.11.2020 позивач сплатив 12 000 грн ФОП ОСОБА_5 за виконані роботи з демонтажу та монтажу меблів, ЛХДФ Kronospan Білий 0110 2,5 мм (задня стінка шафи), шафа без розсувних дверей (нова).
04 лютого 2021 року між ОСОБА_1 та МПП «Дельта» укладено договір підряду №4/04.02.2021, за умовами якого підрядник зобов`язується за завданням замовника на свій ризик, власними і залученими силами якісно, у встановлені договором строки виконати роботи з «Поточного ремонту квартири по АДРЕСА_3 » згідно проекту, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити якісно виконані роботи.
Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16 червня 2021 року по справі була призначена судова будівельно - технічна експертиза, на вирішення якої були поставлені наступні запитання: який розмір матеріального збитку завданого власнику квартири АДРЕСА_8 , внаслідок залиття, яке сталось 23.08.2020 близько 17 годин? - чи придатні для подальшого використання світильники точкові LED в кількості 48 штук та люстри LED 2 штуки, внаслідок залиття, чи можуть останні використовуватись без порушення функціонального призначення?
Згідно з висновком експерта №1823/21-25 від 18.07.2025 вартість матеріального збитку, який в межах будівельно-технічного дослідження визначається як вартість відновного ремонту, внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 визначена станом та в цінах на дату дослідження становить 380 183,00 грн., а вартість ремонтно-будівельних робіт визначена станом та в цінах на лютий 2021 року могла становити 207 071, 35 грн., яка визначена шляхом застосування сукупного індексу інфляції 1,836 за період з лютого 2021 по березень 2023 року.
На підтвердження завданої моральної шкоди позивач вказує, що вона виразилась у емоційному стресі, душевних стражданнях, негативних емоціях, переживаннях з приводу залиття та пошкодження квартири, через що остання стала непридатною для використання без проведення ремонту, порушення звичного та розміреного способу життя позивача та його дружини, проведення в 2019 році дороговартістного ремонту квартири, в який вклали багато своїх матеріальних, духовних та моральних ресурсів, купили нові меблі в надії на тихе, спокійне і радісне життя. І все це зруйнувалося 23 серпня 2020 року в результаті залиття їх квартири. Розмір моральної шкоди оцінений в 20 000 грн. Також на підтвердження розміру моральної шкоди, в результаті залиття квартири позивач посилається на значне погіршення стану його здоров`я, оскільки він був змушений звертатися за професійною медичною допомогою та нести витрати в сумі 609 грн на медичні препарати, що підтверджується доданими до позову документами.
Частково задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позивач довів належними та допустимими доказами факт заподіяння шкоди внаслідок залиття його квартири, довів причинно-наслідковий зв`язок та розмір завданих збитків. Відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача та розмір збитків, спричинених залиттям квартири. При цьому, суд відхилив доводи позивача про стягнення 609,00 грн на відшкодування вартості придбання ліків.
Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, колегія суддів враховує наступне.
Згідно положень ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно з ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування заданої йому майнової та моральної шкоди.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є ; втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Так, ч. 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.
За загальними правилами деліктних зобов`язань, закріплених ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
З аналізу наведеної статті ЦК України вбачається, що відсутність своєї вини відповідно до вимог ч. 2 ст. 1166 ЦК України має доводити саме заподіювач шкоди, а не позивач має доводити наявність вини відповідача, хоча він не позбавлений цього права.
Для розгляду цивільного спору з питань відшкодування збитків, завданих внаслідок залиття має значення встановлення його причини, в тому числі місця аварії - місця пошкодження, виходу з ладу систем тепло - та/або гарячого, холодного водопостачання/водовідведення, що впливає на розмежування відповідальності виробника, виконавця та споживача житлово-комунальної послуги, правовідносини між якими, що виникають у процесі її створення, надання та споживання, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.
Верховний Суд у постанові від 27 березня 2019 року у справі №643/19078/15 вказав на те, що відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, та за принципом змагальності сторін доводяться особою, яка звертається із відповідними вимогами.
Визначаючи розмір відшкодування суд першої інстанції виходив з того, що висновком експерта №1823/21-25 від 18.07.2025 вартість матеріального збитку, який в межах будівельно-технічного дослідження визначається як вартість відновного ремонту, внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 станом та в цінах на дату дослідження становить 380 183,00 грн.
Проте, судом першої інстанції не врахованого того факту, що 04 лютого 2021 року між ОСОБА_1 та МПП «Дельта» укладено договір підряду №4/04.02.2021, за умовами якого підрядник зобов`язується за завданням замовника на свій ризик, власними і залученими силами якісно, у встановлені договором строки виконати роботи з «Поточного ремонту квартири по АДРЕСА_3 » згідно проекту, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити якісно виконані роботи.
Відповідно до п.11.1 договору підряду строк дії договору до 31 грудня 2021 року.
Відтак, матеріалами справи підтверджується, що квартира відремонтована у 2021 році, тому суд першої інстанції безпідставно визначив вартість матеріального збитку станом на день проведення судової будівельно-технічної експертизи, а саме станом на 18.07.2025.
Згідно з висновком експерта №1823/21-25 від 18.07.2025 вартість ремонтно-будівельних робіт визначена станом та в цінах на лютий 2021 року могла становити 207 071, 35 грн., яка визначена шляхом застосування сукупного індексу інфляції 1,836 за період з лютого 2021 по березень 2023 року.
Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стягнення інфляційних і процентів річних, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, є способом компенсації майнових втрат кредитора, а не способом відшкодування шкоди (постанова Верховного Суду від 07.04.2020 у справі №910/4590/19).
Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведених норм закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (такий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц, №646/14523/15-ц, від 04.10.2019 у справі №915/880/18, від 26.09.2019 у справі №912/48/19, від 18.09.2019 у справі №908/1379/17 тощо).
Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
Таким чином, базою для нарахування інфляційних є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, що існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений. Періодом, за який розраховуються інфляційні втрати, є час прострочення з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція) (такий висновок, викладено у постановах Верховного Суду від 08.11.2022 у справі №910/21124/20, 13.03.2024 у справі №904/5899/21).
Колегія суддів підкреслює, що нарахування індексу інфляції можливе лише на існуюче грошове зобов`язання, разом з тим, позивач відремонтував квартиру ще у 2021 році і фактично не зазнав збитків у цінах станом на 2025 року.
Таким чином, враховуючи вищевикладене сума витрат, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням її майна, що підтверджується висновком експерта №1823/21-25 від 18.07.2025 (з урахуванням частково проведеної оплати 05.09.2020 у розмірі 9 332 грн) складає 197 739,35 грн.
Доводи апеляційної скарги про необхідність відрахування ПДВ із суми матеріальної шкоди є помилковими, оскільки податок на додану вартість включений у вартість матеріалів витрачених на здійснення ремонту квартири.
Стягнення судом першої інстанції з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат за проведення оцінки трикімнатної житлової квартири в сумі 1561,44 грн є помилковим, оскільки звіт про оцінку квартири АДРЕСА_9 не покладений в основу рішення, а тому витрати на його підготовку не відшкодовуються за рахунок ОСОБА_2 та залишаються за ОСОБА_1 .
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи вищевикладене рішення суду першої інстанції підлягає зміні, шляхом зменшення суми витрат, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням її майна з 370 851,00 грн до 197 739,35 грн.
Згідно з частинами 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 від 19.07.2010 ОСОБА_1 є особою з інвалідність 2 групи.
Позов ОСОБА_1 задоволено на 55,73%, відтак з ОСОБА_2 на користь держави необхідно стягнути 1280,33 грн судового збору за подання позову.
У зв`язку із задоволенням позову на 55,73%, стягнуті судом першої інстанції з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу підлягають зміні, шляхом зменшення з 21 811,37 грн до 16 790,00 грн (55,73% від 30 000 грн).
За подання апеляційної скарги ОСОБА_2 сплачено 2462,32 грн судового збору, апеляційну скаргу задоволено на 53,32%, то з держави на користь ОСОБА_2 необхідно стягнути 1312,90 грн судового збору.
Шляхом взаємозаліку зазначених сум, ОСОБА_2 за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України необхідно компенсувати 32,57 грн.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – Ліпської-Романченко Ганни Дмитрівни задовольнити частково.
Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 травня 2026 року змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення наступним чином: 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 229 739,35 грн., яка складається з 197 739,35 грн витрат, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням її майна, 12 000,00 грн для реставрації меблів та 20 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 16 790,00 грн витрат на професійну правничу допомогу надану в суді першої інстанції.
Здійснити новий розподіл судових витрат та компенсувати за рахунок держави на користь ОСОБА_2 32,57 грн судових витрат.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Дата складення повного судового рішення 11 вересня 2026 року.

Головуючий Павицька Т. М.

Судді Коломієць О. С. 

Шевчук А. М.