Справа № 766/7951/26 
Провадження № 2/344/6236/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ЗАОЧНЕ
10 вересня 2026 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого-судді Польської М.В.,
секретаря судового засідання Соляник Т.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тайгер-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та судових витрат,- 
В С Т А Н О В И В: 
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тайгер-Фінанс» звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та судових витрат.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20 травня 2026 року передано справу за підсудністю до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.12.2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова Компанія «Тайгер-Фінанс» був укладений кредитний договір № 77445401, згідно з умовами якого відповідач отримала 4 000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Позивач умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну їй суму, але відповідач зі свого боку не виконала умов Кредитного договору. Сума заборгованості відповідача становить 20 193,58 грн., яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить – 4000 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить – 13 593,58 грн.; прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту становить – 600 грн.; прострочена заборгованість за штрафами становить – 2 000 грн. Просить, стягнути вказану заборгованість та судові витрати по справі.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 25 червня 2026 року прийнято позовну заяву та відкрито спрощене позовне провадження по даній справі без виклику сторін.
Водночас, у строк встановлений судом ухвалою відповідач, його представник відзив на позов не подали, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами.
З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінюючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення частково позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 18.12.2024 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Тайгер-Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 77445401, відповідно до умов якого, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3 договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній п.1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити проценти за користування кредитом відповідно до графіку платежів, сплатити комісію (за наявності) та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника. Типом кредиту є кредит.
Відповідно до п.1.2 сума (загальний розмір) кредиту становить 4 000 грн. у валюті українська гривня.
У п.1.3 договору вказано що кредит надається/видається 2024 року загальним строком на 360 днів за умови виконання позичальником графіку платежів, з 18.12.2024. Строк на кий надається окрема частина кредиту встановляється графіком платежів.
Згідно п.1.4.1 договору, позичальник зобов`язаний здійснити оплату комісія до 7.01.2025 та повернути суму кредиту в останній день строку кредитування, яка є датою остаточного повернення кредиту а саме: 13.12.2025 року.
Відповідно до п.1.5 загальні витрати позичальника за кредитом, що включаються загальну суму збрів платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом (без врахування суми (тіла) кредиту) складає 14 232 грн. в грошовому виразі та 2 654,66 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка) і включає в себе складові, визначені у п.1.5.1 договору. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника ї, що складаються з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 18 232 грн. Денна процентна ставка становить 0,99%. Загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтована реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, денна процентна ставка а також строк кредиту розраховані з припущення, що кредитний договір залишиться чинним протягом погодженого строку та позичальник виконає свої обов`язки на умовах та у строки визначені в цьому договорі, зокрема здій снить платіж/платежі відповідно до графіку платежів.
Відповідно до п.1.5.1 пільгова процентна ставка за користування кредитом становить: 0,8% в день.
Кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кордиту у розмірі 15% від суми кредиту, що складає 600 грн., яку позичальник зобов`язаний сплатити на умовах визначених п.1.4.1 договору.
П.2.1 договору передбачено, що кредитні кошти надаються позичальнику у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_1 .
Згідно п.2.2.3 договору, за користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: пільгова процентна ставка – фіксована незмінна процентна ставка 0,8% за 1 день користування кредитом, яка застосовується лише протягом пільгового періоду користування кредитом (30 календарних днів з 18.12.2024 року по 17.01.2025 року). Після закінчення строку пільгового періоду нараховується стандартна процентна ставка. Стандартна процентна ставка – фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,99% за 1 день користування кредитом, яка застосовується з першого дня стандартного періоду (330 календарних днів з 18.01.2025 року по 13.12.2025 року). Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною.
Відповідно до п.2.3 договору, строк кредитування, а також термін (дата) повернення (виплати) кредиту, встановлені договором, можуть бути змінені (продовжені) за письмовою згодою сторін, шляхом укладання сторонами додаткового договору/угоди до цього договору. Ініціювання клієнтом продовження (елонгації, пролонгації) строку кредитування/строку договору відбувається без змін умов цього договору в бік погіршення для клієнта.
Як слідує із додатку 1 до договору про споживчий кредиту, що є графік платежів за договором про споживчий кредит №77445401 від 18.12.2024 року, кінцева дата повернення кредиту є 13.12.2025 року. Чиста сума кредиту – 18 232 грн. з яких: 4 000 грн. – сума кредиту за договором; 13 632 грн. – плата за користування кредитом; 600 грн. – комісія за надання кредиту. Реальна річна процентна ставка – 2 654,66%.
Вказаний договір та додатки до нього підписані 18.12.2024 року о 10:11:41 год. із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором OsFgbBLy, що був відправлений на номер зазначений відповідачем у договорі.
Згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення, що надані позивачем слідує, що заборгованість ОСОБА_1 становить 20 193,58 грн., з яких: 4 000 грн. – тіло кредиту; 13 593,58 грн. – проценти (нараховані за період з 18.12.2021 року по 12.12.2025 року, тобто в межах строку кредитування); 2 000 грн. – штраф; 600 грн. – одноразова комісія.
02.03.2026 року ТОВ «Фінансова Компанія «Тайгер-Фінанс» було надіслано письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості вих. № 1605/24105353.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно зі ст.ст.1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України).
Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За приписами ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Вищезазначене свідчить, що договір про споживчий кредит № 77445401 від 18.12.2024, укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги ЗУ «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Встановлено, що відповідач в порушення умов договору зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку з чим станом на час подання позову заборгованість склала 20 193,58 грн., яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить – 4000 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить – 13 593,58 грн.; прострочена заборгованість за одноразовою комісією за видачу кредиту становить – 600 грн.; прострочена заборгованість за штрафами становить – 2 000 грн.
Розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано.
Отже, вимоги позову в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту є обґрунтованими.
Однак, щодо вимоги про стягнення 2 000 грн. – штрафу, суд зазначає наступне.
Відповідно до паспорту споживчого кредиту №77445401, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобв`язань за договором: пеня, штрафи, платежі – не застосовуються.
Відповідно до положень ст.ст.549, 551 ЦК України, за якими неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
У зв`язку з оголошенням воєнного стану на території України та погіршенням економічного становища України, значна кількість позичальників не взмозі платити по кредитних зобов`язаннях. У зв`язку з цим Верховною Радою України було ухвалено Закон України № 2120-IXП «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану».
Відповідно до п. 18 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, на території України введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згодом, неодноразово воєнний стан на території України продовжувався у встановленому законом порядку, і є чинним на даний час.
Беручи до уваги наведене, в умовах воєнного стану позичальник (боржник) за кредитним договором не несе відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, з нього не може бути стягнуто нараховані штрафи за укладеним договором, тобто у період воєнного стану.
Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 2 000 грн. штрафу - слід відмовити.
З огляду на викладене, позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс» заборгованість за договором про споживчий кредиту №77445401 від 18.12.2024 року в розмірі 18 193,58 грн., з яких: 4 000 грн. – тіло кредиту; 13 593,58 грн. – проценти (нараховані за період з 18.12.2021 року по 12.12.2025 року, тобто в межах строку кредитування); 600 грн. – одноразова комісія, оскільки така передбачена п.1.5.2 договору.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до ч. 3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи.
Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Встановлено, що до матеріалів справи стороною позивача долучено договір про надання правової (правничої) допомоги №0207 від 02 липня 2025 року, що укладений між ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс» та Адвокатським об`єднанням «Апологет»; акт №1605 наданих послуг від 09.03.2026 року на суму 8 000 грн. та детальний опис наданих послуг до акту №1605 від 09.03.2026 року в якому зазначено перелік послуг, що входять до складу правової (правничої) допомоги.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та постанова від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
При цьому для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)). Такі ж висновки викладені в постанові Верховного Суду від 15 січня 2026 у справі № 681/947/24, постанові Верховного Суду 16 березня 2026 року у справі № 522/7662/23.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На думку суду, зазначені витрати є фактично понесеними, а їх розмір належно обґрунтований стороною позивача, проте виходячи із критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи обставини справи, складність та категорію справи, суд дійшов висновку про те, що справедливим буде зменшення розміру витрат, понесених на надання професійної правничої допомоги до 4 000 грн., які підлягають стягненню із відповідача на користь позивача.
Згідно ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином на користь позивача з відповідача слід стягнути оплачений судовий збір в розмірі 2 398,55 грн., відповідно до частки задоволених позовних вимог (90,09%).
Керуючись ст.ст.264, 265, 268, 279, 280-282, 354 ЦПК України, суд, 
В И Р І Ш И В :
Задовольнити частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тайгер-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , фактична адреса проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тайгер-Фінанс» (ЄДРПОУ 43561909, адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, IBAN: НОМЕР_3 в ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО 300335) заборгованість за договором про споживчий кредит № 77445401 від 18.12.2024 року у розмірі 18 193,58 грн. (вісімнадцять тисяч сто дев`яносто три гривні 58 копійок), витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 398,55 грн. (дві тисячі триста дев`яносто вісім гривень 55 копійк) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн. (чотири тисячі гривень).
В задоволенні решти вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено та підписано 15 вересня 2026 року.

Суддя Мирослава ПОЛЬСЬКА