Справа №219/4802/18 
1-кп/212/268/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 вересня 2026 року м. Кривий Ріг 

Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі: головуючого – судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42017000000001930 від 16 червня 2017 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця місто Сєвєродонецьк, Луганської області, громадянина України, військовослужбовця, який має на утримані неповнолітню дитину, є інвалідом 3 групи, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає: АДРЕСА_2 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.
Сторони кримінального провадження: прокурор  ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисники обвинуваченого – адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 
В С Т А Н О В И В:
Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується за наступних обставин. Так, на початку квітня 2014 року, у м. Донецьку та в окремих районах та населених пунктах Донецької області створено не передбачене законом збройне формування, яке мало організовану структуру військового типу, а саме: єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, учасники збройного формування були озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою ,а також мали тяжке військове озброєння та військову техніку. Крім того, в зазначеному формуванні було визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, яка полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур «ДНР», придушення організованого опору населення на окупованій території, депортації населення Донецької області, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказані формування дислокувались в різних населених пунктах та місцевостях Донецької області та мали загальну координацію керівництва.
Так, на початку квітня 2014 року, ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді державного службовця, а саме на посаді старшого державного виконавця ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, з власних ідеологічних мотивів, будучи достовірно обізнаним про протиправність своїх дій та усвідомлюючи їх наслідки, вступив до лав одного з підрозділів силового блоку псевдодержавного утворення «ДНР», будучи одягнутим у камуфляжну форму одягу та маючи при собі автоматичну стрілецьку зброю, а саме- автомат «Калашникова», здійснював збройне чергування по здійсненню пропускного режиму, та перевірці транспортних засобів та осіб, які перетинали незаконно збудований представниками т.зв. «ДНР» блокпост, який було розміщено на в`їзді до території шахти « ІНФОРМАЦІЯ_3 »,за адресою: АДРЕСА_3 , для здійснення протидії підрозділам МВС та збройним силам України, які залучені для проведення антитерористичної операції.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_3 наприкінці червня 2014 року діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб у складі озброєної групи осіб, склад якої в ході досудового слідства не встановлено, та які входили до складу одного з структурних підрозділів силового блоку так званої «ДНР», усвідомлюючи протиправність своїх дій, приймав участь у незаконній перевірці на предмет продажу та вживання наркотичних засобів мешканцями м. Соледар Бахмутського району Донецької області, за адресами АДРЕСА_4 , та АДРЕСА_5 , при цьому достовірно встановлено, що ОСОБА_3 мав при собі вогнепальну зброю, а саме - пістолет «Макарова», який під час здійснення незаконної перевірки громадян постійно знаходився у нього в руках.
Так, наприкінці червня 2014 року, більш точна дата в ході досудового слідства не встановлена, ОСОБА_3 , продовжуючи свою злочину діяльність, будучи одягнутим у камуфляжну форму одягу та маючи при собі автоматичну стрілецьку зброю, а саме- автомат «Калашникова» здійснював збройне чергування по здійсненню пропускного режиму при перевірці транспортних засобів та осіб, які перетинали незаконно збудований представниками т.зв. «ДНР» блокпост, який було розміщено на в`їзді до території м. Бахмута Донецької області, зі сторони траси Харків-Ростов, для здійснення протидії підрозділам МВС та збройним силам України, які залучені для проведення антитерористичної операції.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК за ознаками участі у діяльності не передбачених законом збройних формувань. 
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, пояснив що у період із квітня по червень 2014 року обіймав посаду державного виконавця у ІНФОРМАЦІЯ_4 . У цей період у відпустці та на лікарняному не перебував. В його обов`язки входило виконувати рішення не майнового характеру, рішення у частині конфіскації майна та деякі питання щодо комунальних виплат. Щодо діяльності виконавчої служби, всі вони ходили в форменому одязі, низ у них був чорний - чорні брюки, верх був білий ,на сорочках були шеврони з позначенням ІНФОРМАЦІЯ_5 . Вони не були одягнуті в спортивні костюми чи в будь якій незадовільній формі. Початок робочого дня починався з 8 години ранку і до 17 години. Коли державний виконавець виходить на дільницю, він повинен записатися у журналі, який знаходився у начальника відділу, де при виході на дільницю вносили відомості номер провадження, адресу, прізвище боржника. 
Так 23.06.2014 року, знаходячись на своєму робочому місці, він перевіряв виконавчі провадження і було на виконанні виконавче провадження стосовно ОСОБА_7 , він проживав за адресою: АДРЕСА_6 . Він був засуджений вироком ІНФОРМАЦІЯ_6 за торгівлю наркотичними засобами та за вироком у нього була конфіскація майна, це було у нього на виконанні. Він взяв виконавче провадження, записався у журналі виходу та зазначив адресу, куди виїхав. Також зазначає, що на той період часу у м. Артемівську були події пов`язані з «ДНР», але він особисто не стикався з ними та будь- яких стосунків не підтримував. 23.06.2014 року записавшись у журнал о 14:00 годині, він виїхав у місто Соледар. Пішов пішки на приміський вокзал та автобусом виїхав до міста Соледар. Коли йшов на автобусну зупинку, подзвонив своєму знайомому, сказав, що буде по роботі у місті Соледар та він може зустрітися з ним. Приїхавши на центральну зупинку, де зустрів знайомого. ОСОБА_3 зателефонував ОСОБА_8 та сказав, що йому потрібно з ним зустрітися, описати його майно.
Поїхав до ОСОБА_8 , піднявся на четвертий поверх, та відчув запах ацетону. Двері ніхто не відкрив, тому він почав спускатися. У цей момент під`їхав білий автомобіль. Із нього вибігли двоє чоловіків у масках та силою заштовхнули в авто. Після цього виїхали до ОСОБА_9 . Його завезли на невідому територію та поставили до стіни. У такому положенні він простояв близько двох годин. ОСОБА_8 також посадили до цього автомобіля, підійшли до ОСОБА_8 та забрали в нього лист та запитувати, чи знаю людей, зазначених у ньому за їхніми прізвиськами. Один із чоловіків дістав із кобури пістолет, приставив його до голови та змусив мене зняти одяг.Вказує. що його двічі вдарили, порвали службове посвідчення та сказали: «Вали». ОСОБА_10 дали кнопковий телефон, та він зателефонував товаришу та поросив забрав. Зранку наступного дня зателефонувала начальниця та він усе розповів, коли приїхав на робу - звернулися до поліції та керівник дозволила не одягати службову форму. 24 вересня 2014 року по вересень 20134 року був за межами України.
У 2017 році пройшов конкурс і за результатами рейтингу був прийнятий на роботу до прокуратури. Після цього почали виникати проблеми. Його та ще одного працівника не відпускали додому, не виплачували премії. Усі інші працівники пройшли атестацію, крім них двох. Прокурор їздив та вирішував певні питання. У місті це почали обговорювати, однак він надав цьому значення та продовжував проходити службу. У 2018 році виконував функції прокурора та пройшов відповідну кваліфікацію. Після цього двоє невідомих мені осіб із відеокамерами почали висловлювати щодо підозри. Після ознайомився з текстом підозри, вручили три повістки та клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У неділю вранці виїхав разом із працівником поліції на допит. В матеріалах досудового розслідування вказаний невірний номер ЄРДР. При цьому необхідні процесуальні дії не проводилися. 
Вказує, що отримав доступ до державної таємниці - 03.07.17 року та проходив спеціальну перевірку робітниками ІНФОРМАЦІЯ_7 та стосовно нього ніяких фактів невиявлено. 
Додав, що прокурор не надав доказів на підтвердження обвинувачення. Просить суд на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України – виправдати.
На підтвердження обвинувачення прокурором представлені та досліджені в судовому засіданні судом докази, які були відновлені ІНФОРМАЦІЯ_8 29 листопада 2024 року:
- копія витягу з ЄРДР № 42017000000001930 від 16.06.2017, де вказано, що ОСОБА_3 повідомлено про підозру за ч.2 ст.260 КК України а.к.п. 44 т.10;
- копія рапорту від 15.06.2017 про виявлення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 260 КК України а.к.п.45-46 т.10;
- копія постанови про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування від 24.10.2017 а.к.п. 81 т.10;
- копія постанови про зміну підслідності від 12.02.2018 а.к.п. 82 т.10; 
- копією повідомлення про підозру ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 260 КК України а.к.п.84-87 т.10;
- копія ухвали слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_9 від 23.04.2018 про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою а.к.п.88-89 т.10;
- копія ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 18.05.2018 про виправлення описки а.к.п.90 т.1; 
- копія відповіді ІНФОРМАЦІЯ_10 щодо перетину кордону ОСОБА_3 де відображено, що 26.06.2014 року ОСОБА_3 виїхав з України та 07.09.2014 року повернувся в Україну а.к.п. 699-100 т.10; 
- копія повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_3 від 07.05.2018 а.к.п.101-104 т.10; 
- копії матеріалів що характеризують обвинуваченого ОСОБА_3 де зазначено, що він має вищу освіту, маються відомості про трудову діяльність та позитивні характеристики, він одружений та має на утриманні неповнолітнього сина, надані медичні документи щодо стану здоров`я сина та батьків обвинуваченого а.к.п. 105-132 т.10; 
- копія ухвали ІНФОРМАЦІЯ_11 від 02.04.2019 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_3 на цілодобовий домашній арешт.
Аналізуючи досліджені письмові докази які досліджені судом за клопотанням прокурора, суд вказує, що вони є документи які винесені відповідно до вимог КПК України, та не суперечать вимогам чинного кримінально-процесуального законодавства, однак вони не є доказами того, що обвинувачений ОСОБА_3 вчиняв умисні дії, щодо участі у діяльності не передбачених законом збройних формувань.
Судом досліджені докази за клопотанням сторони захисту, а саме:
-копія Протокол проведення НСРД від 12.09.2017 року а.к.п. 3 т.11. За результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії – зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, а саме з каналів мобільного зв`язку ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_12 » з № НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_3 , відомості які можуть мати значення для досудового розслідування – не встановлено;
-копія відповіді на доручення №6297/14-8/02-2017 від 20.11.2017 року а.к.п.4 т.11. Де вказано, що проведеним моніторингом інтернет мережі фактів причетності ОСОБА_3 до діяльності незаконних збройних формувань не встановлено. Крім того, проведеними заходами свідків вчинення кримінального правопорушення встановити не надалося можливим;
-копія довідки ІНФОРМАЦІЯ_13 №8-7-76 від 19.07.2018 року а.к.п.6 т.11. Згідно якої ОСОБА_3 заробітна плата в період з 01.04.2014 по 30.06.2014 нараховувалася та виплачувалася в повному обсязі;
-копія довідки ІНФОРМАЦІЯ_14 від 21.08.2020 року та 19.12.2029 року а.к.п.7-8 т.11, де вказано, що на території АДРЕСА_5 не розташований; будинок АДРЕСА_7 не розташований та жодній будівлі така адреса не присвоювалася;
-копія Виписки ІНФОРМАЦІЯ_15 №02/03-87 від 06.03.2019 року а.к.п.37-38 т.11 де вказані стан здоров`я обвинуваченого;
-копія Довідки МСЕК серія 12 ААБ №056526 від 24.09.2018 року – а.к.п.33 т.11, огляд медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_3 проводився в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_16 24.09.2018 року, встановлена 3 група інвалідності безстроково;
-копія довідки ІНФОРМАЦІЯ_13 №8-7-76 від 19.07.2018 року а.к.п.19 т.9, згідно вказаної довідки, ОСОБА_3 заробітна плата в період з 01.04.2014 по 30.06.2014 нараховувалася та виплачувалася в повному обсязі;
-копія Ухвали ІНФОРМАЦІЯ_17 №263/4890/18 від 26.04.2018 рокуа.к.п.137 т.8. Згідно вказаної ухвали, ухвала слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_18 №263/4890/18 від 23.04.2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР №4201705000000001930 від 16.06.2017 року, відносно ОСОБА_3 залишено без змін.
Аналізуючи досліджені письмові докази за клопотанням сторони захисту, суд вказує, що вони підтверджують позицію обвинуваченого з приводу спростування участі обвинуваченого у вчинені злочину за ч.2 ст.260 КК України.
Ухвалою суду від 19 березня 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про відновлення матеріалів втраченого провадження. Прокурор просив відносити протокол впізнання з ОСОБА_11 , протокол впізнання з ОСОБА_12 , протокол слідчого експерименту з ОСОБА_12 , протокол тимчасовий доступ, протокол впізнання з ОСОБА_13 , протокол слідчого експерименту з ОСОБА_13 , протокол слідчого експерименту з ОСОБА_11 , протокол впізнання з ОСОБА_14 , протокол впізнання з ОСОБА_15 , опис до протоколу тимчасового доступу, протокол надання доступу до матеріалів, однак  судом не було встановлено того що вказані документи втрачені судом.
Інших письмових доказів, для дослідження в судовому засідання, суду не надані. 
В судовому засіданні, 08 грудня 2025 року, стороною обвинувачення подане суду клопотання про допит 6 свідків.
Відповідно до частини 3 ст. 23 КПК України, сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.
11 червня 2026 року в судовому засіданні прокурор подав заяву про допит свідка ОСОБА_11 режимі відеоконференції з ІНФОРМАЦІЯ_19 , з використанням засобів, що унеможливлює його ідентифікацію. Клопотання обґрунтоване тим, що в ході проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню ЄРДР № 12015050000000212 від 28.02.2015 до свідка ОСОБА_11 в порядку вимог п. «а» ст. 15 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» слідчим СУ ГУНП в Донецькій області застосовані заходи безпеки шляхом заміни в протоколах слідчих дій та інших матеріалах кримінального провадження, прізвища, імені, по батькові вказаного свідка псевдонімом. Прокурор у судовому засідання повідомив, що документи на підтвердження того, що свідок ОСОБА_11 був допитаний у  кримінальному провадженні ЄРДР № 42017000000001930 від 16.06.2017 відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 260 КК України – відсутні. Ухвалою суду від 11 червня 2026 року відмовлено у задоволенні даного клопотання.
Ухвалою суду від 11 червня 2026 року суд встановив стороні обвинувачення процесуальний строк для забезпечення явки свідків сторони обвинувачення у судові засідання на 07 липня 2026 року об 11:00 годині та 13 серпня 2026 року об 11:00 годині. Після спливу встановленого строку – завершити стадію допиту свідків сторони обвинувачення у зв`язку реалізацією в повному обсязі стороною обвинувачення свого права на подання до суду доказів, передбаченого ст.22 КПК України, а також обов`язку забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення, відповідно до ст.23 КПК України. 
Сторона обвинувачення не забезпечила присутність свідків у судовому засідання у період з грудня 2025 року по 13 серпня 2026 року, жоден свідок не доставлений до суду для допиту, будь яких клопотань, в порядку ст. 333 КПК України з приводу встановлення місця знаходження свідків до суду не подавалися. 
Стороною захисту 08 грудня 2025 року подане клопотання про допит свідків, яке в подальшому ними не підтримано. 
Відповідно до положень ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Дослідив, оцінив та проаналізував, використані стороною обвинувачення докази, заслухав зауваження сторони захисту, суд обґрунтовує свою позицію наступним.
За змістом ч.1-2, 6 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. При цьому суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
За змістом КПК України, сторона обвинувачення зобов`язана вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого та не вправі перекладати обов`язок доказування на обвинуваченого.
У судовому засіданні стороною обвинувачення, відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, не наведено фактів та обставин, що мають значення для даного кримінального провадження, які б свідчили про наявність доказів для доведення винуватості ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні суду від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» встановлено, що докази мають бути настільки очевидними, щоб вони не викликали жодних сумнівів.
Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна правова конструкція закріплена й у ч. 4 ст. 17 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України мотивувальна частина обвинувального вироку, крім іншого, повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови, коли в ході судового розгляду винність обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення доведена. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України», суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку" вказано судам на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
На підставі наведеного, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження, відповідно до положень ст. 337 КПК України, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободи в подані ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме: діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукови) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, суд приходить до висновку про те, що не доведено, що дане кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_3 .
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Згідно з положеннями п.2 ч.1, ч.3 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Дослідив та оцінив докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, суд дійшов висновку що винуватість ОСОБА_3 у тому, що він брав участь у діяльності не передбаченого законом України збройного формування, не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні належними та допустимими доказами, а тому він має бути виправданий.
ОСОБА_3 23.04.2024 року, відповідно до ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя підозрюваному ОСОБА_3  був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Ухвалою слідчого судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.04.2019 року обвинуваченому змінений запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, який на даний час сплинув.
Речові докази та процесуальні витрати – відсутні.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3   визнати невинуватим за ч.2 ст.260 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення ним цього злочину.
Роз`яснити виправданому ОСОБА_3 право на відшкодування шкоди, завданої незаконним кримінальним переслідуванням, передбачене Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». 
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд міста Кривого Рогу протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Учасники мають право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя               ОСОБА_1