Справа № 752/18143/25 
Провадження №: 2/752/2888/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2026 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі головуючої судді Митрофанової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Віва Капітал», Товариство) звернулось до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту №1417263903087 від 21.06.2024 у загальному розмірі 23 880,00 грн.
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що між ТОВ «ФК «Віва капітал» та відповідачем ОСОБА_1 21.06.2024 року було укладено договір про надання кредиту №1417263903087 у електронній формі. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. на строк 120 днів, тобто до 21.06.2024 року зі сплатою відсотків у розмірі від 540,2 % від суми кредиту (1,48 % в день).
Як зазначає позивач, отримавши кошти від фінансової компанії відповідач своїх зобов`язань не виконав і станом на 21.06.2025 року має заборгованість за кредитним договором в розмірі 23 880,00 грн., яка складається: 5000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8880,00 грн. - заборгованість за відсотками, 10 000,00 грн. - штраф.
Посилаючись на те, що відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за вищевказаним договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, позивач просить задовольнити його вимоги, стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн. та витрати на оплату правової допомоги в розмірі 10600,00 грн.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2025 для розгляду цивільної справи №752/18143/25 визначено суддю Голосіївського районного суду міста Києва Митрофанову А.О.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 08 серпня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачу у 15-денний строк з дня вручення копії цієї ухвали суду подати суду відзив на позов. 
Відзиву на позовну заяву чи інших письмових пояснень щодо суті спору, а також заява про проведення розгляду справи з повідомленням учасників справи, або ж повідомлення про адресу іншого місця проживання, від відповідача на адресу суду не надходило. Відповідач повідомлявся шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження разом із копією позовної заяви з додатками на його останню відому адресу зареєстрованого місця проживання, проте поштове відправлення повернулося на адресу суду, як неотримане з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі №24/260-23/52-б).
У відповідності до вимог частини тринадцятої статті 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною восьмою статті 279 ЦПК України визначено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Оскільки відповідач у встановлений судом строк не подав до суду відзив на позовну заяву, то суд на підставі частини восьмої статті 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Віва Капітал» підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.
Положеннями статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (стаття 13 ЦПК України).
Відповідно до приписів статті 12 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Як убачається з матеріалів справи, 21.06.2024 року між ТОВ «ФК «Віва Капітал» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання грошових коштів у кредит № 1417263903087 в електронній формі, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. строком на 120 днів з 21.06.2024 року по 19.10.2024 року із сплатою процентів в розмірі 1,48 % в день, загальні витрати за кредитом становлять 8949,40 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту становить 13 949,40 грн. Також відповідачем підписано Паспорт споживчого кредиту до договору.
Згідно довідки начальника Черкаського відділення ТОВ «ФК Віва Капітал» Лисенка І., а також листа ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 03.07.2025 року, ОСОБА_1 був ідентифікований в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «ФК Віва Капітал» і на вказаний ним у кредитному договорі рахунок здійснено перерахування кредитних коштів в розмірі 5000,00 грн.
Згідно з розрахунком заборгованості, станом на 22.07.2025 року відповідач має заборгованість за кредитним договором в розмірі 23 880,00 грн., яка складається: 5000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8880,00 грн. - заборгованість за відсотками, 10 000,00 грн. - штраф.
Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Кредитодавець ТЛВ «ФК Віва Капітал» свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику обумовлену договором суму грошових коштів, що підтверджується листом ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 03.07.2025 року №7/12627.
Відповідач скористався наданими кредитними коштами, проте зобов`язання належним чином за вищезазначеним Договором не виконав, в результаті чого виникла прострочена заборгованість.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Оцінивши надані позивачем докази, суд вважає доведеним, що 21.06.2025 року між кредитором ТОВ «ФК «Віва Капітал» та відповідачем було укладено кредитний договір № 1417263903087, на підставі якого останнім отримано грошові кошти в розмірі 5000,00 грн. строком на 120 днів, однак відповідач, уклавши вказаний кредитний договір, свої зобов`язання за цим договором належним чином не виконав, внаслідок чого його заборгованість перед ТОВ «ФК «Віва Капітал» станом на дату пред`явлення даного позову, становить за тілом кредиту у розмірі 5000,00 грн.
Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача процентів. 
24 грудня 2023 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22 листопада 2023 року № 3498-IX. Пунктом 5 розділу I цього Закону було внесено зміни до Закону України "Про споживче кредитування", зокрема статтю 8 доповнено частиною п`ятою, згідно з якою максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 відсоток.
Суд зазначає, що дія пункту 17 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" щодо застосування тимчасових лімітів процентної ставки (2,5 відсотка та 1,5 відсотка) поширюється виключно на договори, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк їх дії було продовжено. Оскільки спірний кредитний договір був укладений 04 травня 2024 року, тобто після набрання чинності змінами до закону, пункт 17 Перехідних положень не застосовується. Для нових договорів діє імперативна норма частини п`ятої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування", якою обмежено максимальну денну процентну ставку на рівні 1 відсотка.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З огляду на це, умова пункту 1.4.2 кредитного договору в частині встановлення базової процентної ставки 1,48 відсотка на день є нікчемною, оскільки вона перевищує максимально дозволений законом поріг. 
Суд здійснює власний перерахунок заборгованості за 120 днів погодженого строку кредитування з 21 червня по 19 жовтня 2024 року, а саме відсотки нараховуються на залишок тіла кредиту за максимально дозволеною ставкою 1 відсоток на день. Розмір відсотків за цей період становить 6000,00 грн (5000,00 грн * 120 днів * 1%). Вимоги позивача про стягнення відсотків у більшому розмірі є безпідставними, а тому суд відмовляє в цій частині позовних вимог.
Щодо стягнення штрафу, суд зазначає наступне.
15.03.2022 року був прийнятий Закон України №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дій норм на період дії воєнного стану», який набув чинності 17.03.2022 року. Вказаним законом доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України. До розділу був внесений пункт 18, відповідно до якого: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
З розрахунку штрафу за порушення умов договору 1417263903087 від 21.06.2024 року, наданого представником позивача до матеріалів позовної заяви, судом встановлено, що штраф за несвоєчасне виконання зобов`язання по сплаті боргу нарахований в період дії воєнного стану і становить 10 000,00 грн.
З огляду на викладене, суд, враховуючи положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного Кодексу України, вважає, що слід відмовити у повному обсязі у задоволенні позовної вимоги про стягнення штрафу з відповідача, який нарахований у період дії в Україні воєнного стану, оскільки розмір такої неустойки (за наведений період) підлягає списанню кредитодавцем.
Таким чином, враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку про те, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконав, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5000,00 грн., по процентам в розмірі 6000,00 грн., а всього в розмірі 11 000,00 грн. В задоволенні позовних вимог про стягнення решти процентів та штрафу в розмірі 11 000,00 грн.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1 394,81 грн.
Що стосується відшкодування відповідачем позивачу витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги у розмірі 10 600,00 грн., то слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
- складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
- часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
- обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
- ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).
Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
На підтвердження витрат, які поніс позивач на отримання професійної правничої допомоги суду позивачем надано:
- договір про надання правової допомоги № 1 від 02.01.2025 року;
- акт виконаних робіт від 26.06.2025 року відповідно до договору про надання правової допомоги № 1 від 02.01.2025 року;
- рахунок №26/26-01 від 26.06.2025 року;
- платіжна інструкція № LK706/7 від 27.06.2025 року.
Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Дослідивши акт виконаних робіт, суд вважає недоведеним надання наступних послуг або значне завищення часу на виконання робіт: опрацювання державних реєстрів з приводу майнового стану (2 години), пошук контактів боржника, його місцезнаходження згідно відкритих джерел (2 години), підготовка та направлення претензії (1 година), здійснення телефонних дзвінків за відомими контактами (1 година), виїзд за місцем перебування боржника (направлення представника за окремим дорученням виконавця у місці знаходження позичальника (4 години). 
Зважаючи на викладене, з огляду на перелік послуг, що був наданий адвокатом позивачу та їх реальність, з огляду на зміст позовної заяви, ціну позову та докази, долучені до неї, враховуючи категорію справи, її складність, часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, щодо наявності підстав для часткового задоволення вимог позивача щодо стягнення правничої допомоги у розмірі 2000,00 грн.
Керуючись статтями 2, 4, 7, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 263, 264, 265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» заборгованість за кредитним договором № 1417263903087 від 21.06.2024 року в загальному розмірі 11 000,00 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 394,81 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог, а також у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи:
1. Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал», код ЄДРПОУ 40860735, місцезнаходження: Черкаська обл., м.Шпола, вул.Таранця, 20;
2. Відповідач - ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

Суддя А.О. Митрофанова