УХВАЛА

07 липня 2026 року
м. Київ
справа №420/33849/24
провадження №К/990/28634/26
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В.,
суддів: Дашутіна І.В., Мельник-Томенко Ж.М., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.03.2026 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2026 у справі №420/33849/24 
за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду із позовом до НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ), в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини № НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за періоди безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії на території Херсонської області в періоди з 23 березня 2023 року по 01 квітня 2024 року;
- зобов`язати Військову частину № НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за періоди безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії на території Херсонської області в період з 23 березня 2023 року по 01 квітня 2024 року в збільшеному розмірі до 100 000 (ста тисяч) гривень на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.03.2026, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2026, відмовлено у задоволенні позову.
Не погодившись із прийнятими судовими рішеннями, позивач звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2026 та рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.03.2026, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України, у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Позивач в касаційній скарзі зазначає, що підставами для відкриття касаційного провадження у цій справі є пункти 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України, а також пункт 1 частини другої статті 353 КАС України у системному зв`язку з положеннями пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України.
Колегія суддів зауважує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).
У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням із урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та/або апеляційної інстанцій застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
Наведеним критеріям доводи касаційної скарги в повній мірі не відповідають; скаржником не зазначено конкретної норми матеріального права, висновки щодо застосування Верховним Судом якої не було враховано судами у справі; не вказано, в чому полягає подібність правовідносин у перелічених справах. 
Натомість перелічено велику кількість постанов Верховного Суду, не зазначаючи про висновки щодо застосування конкретних норм права, які не були враховані судами у справі в розрізі цих судових рішень касаційного суду.
При цьому, зазначення переліку постанов Верховного Суду чи наведення окремих висновків із постанов Верховного Суду не може бути визнано належним обґрунтуванням підстав касаційного оскарження, передбаченого пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Згідно усталених висновків Верховного Суду щодо форми і змісту касаційної скарги в частині належного обґрунтування підстав касаційного оскарження, задля встановлення чітких та зрозумілих меж касаційного оскарження, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
Це дозволяє суду касаційної інстанції чітко визначити межі касаційного оскарження та на виконання вимог статті 341 КАС України перевірити правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права у конкретній справі. 
При цьому, суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, так само, як і норму права, щодо якої, на думку скаржника, відсутній висновок Верховного Суду. Такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення.
Також, саме по собі посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, та обґрунтувань, як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися, не є підставою для відкриття касаційного провадження згідно пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
З огляду на викладене Суд уважає необґрунтованими посилання скаржника на пункти 1 та 3 частини четвертої статті 328 КАС України, як на підстави касаційного оскарження.
Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Таким чином, відповідно до частини другої статті 332 КАС України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку для усунення недоліків, шляхом надання Суду касаційної скарги в новій редакції, в якій належним чином викласти передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку, з урахуванням висновків, викладених в цьому судовому рішенні.
Керуючись статтями 169, 329, 330, 332 КАС України,
УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.03.2026 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2026 у справі №420/33849/24 залишити без руху.
2. Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, шляхом надання до Суду касаційної скарги в новій редакції, в якій належним чином навести передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
3. Роз`яснити, що у разі невиконання вимог ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху в установлений судом строк, касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук
І.В. Дашутін
Ж.М. Мельник-Томенко
Судді Верховного Суду