Номер провадження: 33/813/1150/26
Номер справи місцевого суду: 499/1485/25 
Головуючий у першій інстанції Погорєлов І. В. 
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М., 
за участю секретаря судового засідання Чередник К.А.,
осіб, які з`явилися до судового засідання:
- адвоката Василець Віталія Вікторовича,
розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Васильця Віталія Вікторовича на постанову судді Іванівського районного суду Одеської області від 28 квітня 2026 року, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 521877 від 24.11.2025 року, водій ОСОБА_1 23.11.2025 року о 22:55 год. за адресою: вул. Центральна, буд. 81, с-ще Іванівка Березівського району Одеської області, керував транспортним засобом – автомобілем «Volkswagen Golf» з реєстраційним номером « НОМЕР_1 », перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд зі згоди водія проводився із застосуванням спеціального технічного приладу – газоаналізатору «Drager Alcotest 6820», результат якого виявився 2,08 проміле, тест № 426, чим порушив вимоги п. 2.9.а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Постановою судді Іванівського районного суду Одеської області від 28 квітня 2026 року ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 , судовий збір, у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок на користь держави.
Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Василець Віталій Вікторович подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Іванівського районного суду Одеської області від 28 квітня 2026 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рапорт інспектора поліції ОСОБА_2 має підробку шляхом внесення до документу недостовірних даних. Рапорт інспектора поліції і відеофайл з камери зовнішнього спостереження містять суттєві розбіжності щодо фіксації події. Крім того, рапорт інспектора Лук`янець В.М., в порушення правил діловодства в органах Національної поліції, затверджених Інструкціями (Наказами) № 503 від 13.06.2016 року та № 747 від 23.08.2012 року відповідно до яких всі вхідні, вихідні та внутрішні документи підлягають обов`язковій реєстрації, ознак такої реєстрації не має. Співставлення інформації в рапорті, відео з камери зовнішнього спостереження, та порушення при роботі з документами дає всі підстави вважати цей документ недопустимим доказом. На вказані обставини суд уваги не звернув.
Крім того, інспектор поліції Лук`янець В.М. під час допиту в суд сама визнала себе особою, яка не має повноважень щодо фіксації, збирання доказів і оформлення документів у справах про адміністративні правопорушення. А як відомо, складати протокол, збирати докази, тощо має право лише уповноважена особа у відповідності до ст. 255 КУпАП. Під час спілкування з ОСОБА_1 вона будь-яких засобів об`єктивного контролю при собі не мала. Всі вказані обставини і змусили, як мінімум, критично поставитись до показань інспектора ОСОБА_3 та створеного нею документу, в чому суд мав би особисто переконатись, якщо б ретельно дослідив матеріали справи.
Беззаперечним є той факт, що права ОСОБА_1 ніхто з поліцейських не роз`ясняв, чим однозначно їх порушив, принаймні право на захист, адже з моменту пред`явлення вимог до особи, вона вже знаходиться під дією примусу. 
Справа містить направлення на медичний огляд водія датоване 23.11.2025 року 23 год. 55 хв. Відповідно до цієї довідки, ознак будь-якого сп`яніння у ОСОБА_1 на цей час не зафіксовано. Часом скоєння правопорушення, а саме - керуванням транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння - відповідно до протоколу № 521877 від 24.11.2025 року вказано 23 год. 55 хв. Це об`єктивно не відповідає дійсності, так як навіть з сумнівного рапорту інспектора 44 Лук`янець В.М.(22 год. 40 хв.) та запису з камери зовнішнього спостереження вбачається, що ОСОБА_1 прибув на місце поді значно раніше і з того часу спроб керувати авто не робив.
Справа містить також два екземпляри роздруківки результатів експрес аналізу на вміст алкоголю з приладу «Драгер» під №426. Суперечливим в цих документах є те, що вказаний тест було проведено 23.11.2025 року о 21 год. 48 хв., тобто за годину до вчинення правопорушення за версією інспектора ЧЧ Лук`янець В.М. (відповідно рапорту) та за дві години до вчинення за версією працівника патрульної поліції ОСОБА_4 (відповідно протоколу). Оскільки виправлення в процесуальних документах, що створюються для фіксації правопорушення не припустимі і автоматично призводять до їх недійсності, слід аналізувати кожний з них окремо та в сукупності за наявної інформації в останніх. Суд першої інстанції такого аналізу фактично уникнув та дійшов хибного висновку про їх належність як доказів.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника апелянта, який з`явився у судове засідання, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Приписи ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовуючи до нього адміністративне стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, з чим погоджується і апеляційний суд. 
Слід зазначити, що відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі. Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення, повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі.
За приписами ст. 251 КУпАП, тягар доказування доведеності вини особи у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення покладається на уповноважену службову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, тобто у даному конкретному випадку, на поліцейського.
Апеляційний суд виходить із того, що судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості тощо.
Для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом повторно досліджено докази, що зібранні по справі працівниками поліції.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 521877 від 24.11.2025 року, водій ОСОБА_1 23.11.2025 року о 22:55 год. за адресою: вул. Центральна, буд. 81, с-ще Іванівка Березівського району Одеської області, керував транспортним засобом – автомобілем «Volkswagen Golf» з реєстраційним номером « НОМЕР_1 », перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд зі згоди водія проводився із застосуванням спеціального технічного приладу – газоаналізатору «Drager Alcotest 6820», результат якого виявився 2,08 проміле, тест № 426, чим порушив вимоги п. 2.9.а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
Згідно роздруківки (чеку) тесту з газоаналізатора Драгер 6820, з якого встановлено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 поліцейськими проведений 23.11.2025 року о 21-48 год. з використанням спеціального технічного засобу, а саме газоаналізатора Драгер 6820. Тест № 426 показав, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду: 2.08 ‰. 
Згідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного працівником поліції 23.11.2025 року о 23-55 год. відносно ОСОБА_1 встановлено, що в результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. 
Згідно рапорту старшого інспектора-чергового чергової частини ВП №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області від 23.11.2025 року, у якому черговий поліцейський вказує, що 23.11.2025 року о 22:40 год. до центрального входу адміністративної будівлі ВП №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області заїхав автомобіль «Фольцваген Гольф» сірого кольору на великій швидкості та почав сигналити, підійшовши до автомобіля інспектор побачила водія з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах з порожнини рота, нестійка хода) у зв`язку з чим було викликано наряд СРПП для складання відповідних матеріалів.
До протоколу про адміністративне правопорушення додано відеозаписи з портативних відеореєстраторів дослідженням яких встановлено, що такі відеозаписи стосуються події, що мала місце 23.11.2025 року, за участі ОСОБА_1 . Даними відеозаписами зафіксовано як транспортний засіб «Volkswagen Golf» з реєстраційним номером « НОМЕР_1 » під`їжджає до поліцейського відділу та до автомобілю одразу підходить черговий поліцейський. Через декілька хвилин спілкування водія та поліцейського відкриваються водійські двері та з автомобіля виходить ОСОБА_1 . Інших осіб в автомобілі не зафіксовано. Також, впродовж відеозапису ОСОБА_1 неодноразово повторює «сам приїхав до вас», не конкретизуючи хто був водієм транспортного засобу, відповідаючи, що не пам`ятає хто був за кермом. Надалі приблизно через 30 хвилин після зупинки транспортного засобу приїздить патрульна поліція та заходить до поліцейського відділу. Ще за 10 хвилин після цього помітно як ОСОБА_1 вживає якийсь напій з пластикової пляшки. Після чого через приблизно годину водію пропонується проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та він погоджується, однак спочатку тільки на огляд у лікаря, у зв`язку з чим поліцейські разом з особою вирушають до найближчого закладу охорони здоров`я до міста Одеси, однак по дорозі ОСОБА_1 вказує, що немає сенсу їхати, оскільки в них є камери, та він продує «Драгер» у відділі. За результатами проходження огляду за допомогою приладу «Драгер» встановлений результат 2.08 проміле, з показами якого водій не погодився. Працівниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 його права передбачені ст. 268 КУпАП та складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, судом першої інстанції було допитано свідка ОСОБА_4 (поліцейський, що склав протокол про адміністративне правопорушення) показав суду, що зупинки транспортного засобу не було, ОСОБА_1 самостійно прибув до відділення поліції, свідок був у складі СРПП, їх викликала чергова поліцейська Лук`янець Валентина, повідомила що ОСОБА_1 приїхав до відділення поліції на автомобілі «Volkswagen Golf» та має явні ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема, різкий запах з порожнини рота, після чого, прибувши до райвідділу поліції, вони запропонували особі, яка зі слів чергової поліцейської керувала автомобілем і яка ідентифікована, як ОСОБА_1 , пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Свідок ОСОБА_2 , яка була черговою поліцейською в той день, показала суду, що громадянин приїхав до відділу поліції, супроводжуючи приїзд голосним звуковим сигналом. Свідок одразу підійшла до машини, представилась та попросила документи. Водій автомобіля повідомив, що він ОСОБА_1 , посварився з дружиною, просив забрати його служити. За різким запахом алкоголю з порожнини рота та нечіткою мовою виявила ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 та викликала працівників СРПП для складання відповідних матеріалів. Патрульні приїхали за 10 хв. Про те що трапилося склала рапорт на ім`я начальника відділення поліції.
При розгляді справи апеляційний суд виходить з наступного. 
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно п. 2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
З положень ст. 266 КУпАП вбачається, що особи, які керують, зокрема транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (далі – стан сп`яніння), підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. Огляд особи, яка керувала, зокрема транспортним засобом, на стан сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала, зокрема транспортним засобом, на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд особи на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. У разі відсторонення особи від керування, зокрема транспортним засобом, можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом. 
Аналогічні положення, але з більш детальним врегулюванням дій поліцейського під час огляду водія на стан сп`яніння, містяться в Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 (далі – Порядок № 1103) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі – Інструкція № 1452/735).
Зокрема, положення п. 2, 3, 5 Порядку № 1103 встановлюють, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. 
Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). 
Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.
Положенням п. 2, 3 розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
За приписами п. 3 - 5 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. 
Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Згідно п. 7 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього Закону віднесено застосування засобів відеозапису.
Підпунктом 1 п. 2 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі – Інструкція № 1026) передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення. 
Оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази, як кожний окремо, так і в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що зібрані в справі докази відображають обставини, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, узгоджуються між собою і не викликають суперечностей у їх відповідності фактичним обставинам справи, тобто є належними, допустимими і достатніми для підстав вважати, що 23.11.2025 року, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що рапорт інспектора поліції Лук`янець В.М. має підробку шляхом внесення до документу недостовірних даних, апеляційним судом не береться до уваги, оскільки вказаний рапорт узгоджується з іншими матеріалами справи, а саме з камерами зовнішнього відеоспостереження встановленими над входом у відділення поліції ВП №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області, з якого вбачається, що саме ОСОБА_1 заїхав на автомобілі «Фольцваген Гольф» сірого кольору до районного відділення поліції, супроводжуючи це звуковим сигналом, після чого до автомобіля одразу ж підійшла інспектор поліції і почала спілкування з в одієм.
Посилання в апеляційний скарзі про те, що інспектор поліції ОСОБА_2 під час допиту в суд сама визнала себе особою, яка не має повноважень щодо фіксації, збирання доказів і оформлення документів у справах про адміністративні правопорушення, апеляційний суд визнає як необґрунтовані, оскільки протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 521877 від 24.11.2025 року склав працівник поліції ОСОБА_4 , як додані до протоколу матеріали. інспектор поліції Лук`янець В.М. лише викликала поліцію повідомивши про наявність ознак перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, що узгоджується з положеннями ст. 35 «Про національну поліцію».
Твердження в апеляційний скарзі про те, що беззаперечним є той факт, що права ОСОБА_1 ніхто з поліцейських не роз`ясняв, спростовується наданими відеозаписами, де на часі відеозапису 00:42 у відділенні поліції Бондаренко С.В. роз`яснюють права передбачені ст. 268 КУпАП.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, що зроблені в постанові суду першої інстанції, оскільки зведені лише до незгоди з висновками суду першої інстанції без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, наявних в матеріалах справи.
Отже, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ст. 130 ч. 1 КУпАП, а тому висновок суду першої інстанції про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законним та обґрунтованим, тому немає підстав для скасування або зміни постанови суду.
Позиція скаржника , яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту від відповідальності за вчинене правопорушення.
При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.
Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу та строку позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, в зв`язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді розміру штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 130 ч. 1 КУпАП.
Враховуючи наведені обставини, суд дійшов до висновку, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Васильця Віталія Вікторовича - залишити без задоволення.
Постанову судді Іванівського районного суду Одеської області від 28 квітня 2026 року - залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено: 27.07.2026 року.

Суддя Одеського апеляційного суду    О.М. Таварткіладзе