ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8842/26 Справа № 212/3362/26 | | Суддя у 1-й інстанції - Феняк О. Р. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2026 року м. Кривий Ріг 
справа № 212/3362/26
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді Остапенко В.О.,
суддів Акуленка В.В., Бондар Я.М.,
секретар судового засідання Дяченко Д.П. 
сторони:
заявник Донецька спеціалізована прокуратура в сфері оборони Східного регіону, яка діє в інтересах Комунального підприємства «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. Мечникова» Дніпропетровської обласної ради, Комунального некомерційного підприємства «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради

заінтересована особа Сокальський відділ державної виконавчої служби у Шептицькому районі Львівської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, апеляційну скаргу Сокальського відділу державної виконавчої служби у Шептицькому районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на ухвалу Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 25 травня 2026 року, яка постановлена суддею Феняк О. Р. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні, 

УСТАНОВИВ:

В березні 2026 року Донецька спеціалізована прокуратура в сфері оборони Східного регіону, яка діє в інтересах Комунального підприємства «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. Мечникова» Дніпропетровської обласної ради, Комунального некомерційного підприємства «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради, звернулась до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Сокальського відділу державної виконавчої служби у Шептицькому районі Львівської області, скасування постанов про повернення виконавчого документу стягувачу.
Скарга обґрунтована тим, на примусовому виконанні у Сокальському відділі державної виконавчої служби у Шептицькому районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (надалі – Сокальський ВДВС) перебувало зведене виконавче провадження № 78554732 з примусового виконання виконавчих листів № 229/3162/24, виданих Покровським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. Мечникова» Дніпропетровської обласної ради, Комунального некомерційного підприємства «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради витрат, понесених на стаціонарне лікування потерпілого внаслідок злочину. 
До складу зведеного виконавчого провадження входили ВП 78456743 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. Мечникова» Дніпропетровської обласної ради 4 779,18 грн, та ВП 78456287 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального некомерційного підприємства «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради 19 817,95 грн. 
26 червня 2025 року державним виконавцем Сокальського ВДВС винесено постанови про відкриття вказаних виконавчих проваджень. 
15 грудня 2025 року постановою державного виконавця Сокальського ВДВС виконавчі листи повернуті стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, в межах суми боргу, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 
Згідно з відповіддю ДФСУ рахунки в банках та фінансових установах відсутні. 
На обліку в УПФУ не перебуває, доходів не отримує. 
Згідно з відповіддю МВС за боржником транспортні засоби не зареєстровано. 
Скаржник вважає, державним виконавцем не вчинялися усі, передбачені вказаними нормами права дії, спрямовані на неупереджене ефективне, своєчасне виконання рішення суду в повному обсязі, а проведена державним виконавцем перевірка майнового стану боржника є поверхневою, не містить усіх вичерпних даних, які свідчили б про реальну відсутність у боржника майна. 
Так 09 січня 2026 року скаржником до Сокальського ВДВС скеровано скаргу в порядку відомчого контролю на дії та бездіяльність державного виконавця, скасування постанов про повернення виконавчого документу стягувачу та проведення виконавчих дій. 
17 січня 2026 року на адресу скаржника надійшов лист № 89 від 15 січня 2026 року про результати перевірки законності виконавчого провадження, яким відмовлено в задоволенні скарги та скасування постанови про повернення виконавчого стягувачу, оскільки згідно відповіді ДМС від 18 листопада 2025 року боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , відбуває покарання в ДУ «Дніпровська установа відбування покарання (№4)», майна боржника, яке знаходиться на території, що за територіальністю відноситься до Сокальського ВДВС не виявлено, доходу останній не отримує, у державного виконавця відсутні підстави вчинення виконавчих дій відносно боржника. 
Не погоджуючись з результатами перевірки 27 січня 2026 року скаржником скерована скарга до органу державної виконавчої служби вищого рівня - Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про скасування постанов про повернення виконавчих листів стягувачу, на яку 05 березня 2026 року скаржником отримано відповідь про залишення скарги без задоволення. 
Скаржник вказує, що висновок щодо безрезультатності або неможливості розшуку боржника, майна боржника може бути обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець повністю реалізував надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату. 
Скаржник вважає, що проведена державним виконавцем перевірка майнового стану боржника є формальною, такою що не містить усіх вичерпних даних, які свідчили б про реальну відсутність у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення, а також останнім не встановлено місце відбування покарання боржника та не перевірено чи отримує дохід в місцях позбавлення волі. 
Також не надано доручення щодо вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, ні вирішено питання передачі виконавчого провадження від одного органу державної виконавчої служби до іншого, що не свідчить про належне виконання державним виконавцем своїх обов`язків щодо розшуку боржника та здійснення заходів, необхідних для своєчасного і повного виконання рішення суду. 
Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 25 травня 2026 року скаргу Донецької спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Східного регіону задоволено частково. Визнано бездіяльність державного виконавця Сокальського відділу державної виконавчої служби у Шептицькому районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України з примусового виконання виконавчих листів, виданих Покровським районним судом м. Кривого Рогу 05 червня 2025 року, неправомірною. Скасовано постанову № 778456743 від 15 грудня 2025 року про повернення виконавчого документа стягувачу. Скасовано постанову № 778456287 від 15 грудня 2025 року про повернення виконавчого документа стягувачу. Зобов`язано державного виконавця Сокальському відділі державної виконавчої служби у Шептицькому районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України усунути порушення, допущені при виконанні виконавчих листів № 229/3162/24, виданих 05 червня 2025 року Покровським районним судом м. Кривого Рогу, шляхом вчинення виконавчих дій відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». В іншій частині в задоволенні скарги відмовлено.
В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду, обставинам справи, просив ухвалу Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 25 травня 2026 року скасувати, та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні скарги Донецької спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Східного регіону, яка діє в інтересах Комунального підприємства «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. Мечникова» Дніпропетровської обласної ради, Комунального некомерційного підприємства «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради.
Апеляційна скарга, обґрунтована тим, що державним виконавцем відділу було вчинено заходів примусового характеру відносно боржника для забезпечення примусового виконання рішення суду, однак майна боржника не виявлено. Вказані дії державним виконавцем відділу здійснювались систематично з метою встановлення майна та доходів боржника. 
Апелянт зазначає, що в ході проведення виконавчих дій, державним виконавцем майна, що знаходиться на території, на яку поширюється юрисдикція Сокальського ВДВС не виявлено. Боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , відбуває покарання в ДУ «Дрогобицька виправна колонія № 40», що також не відносяться за територіальною юрисдикцією до Сокальського ВДВС. Посилання скаржника, що боржник змінив місце реєстрації 18 листопада 2025 року, тобто після відкриття виконавчого провадження, не заслуговують на увагу, оскільки це є дата скерування запиту державним виконавцем до ДМС, а не дата часу зміни місця реєстрації боржника. Оскільки боржник ОСОБА_1 перебував під вартою з 18 лютого 2024 року, то можна зробити висновок, що за адресою: АДРЕСА_1 він зареєстрований ще до моменту відкриття виконавчого провадження.
У відзиві на апеляційну скаргу Донецька спеціалізована прокуратура в сфері оборони Східного регіону, яка діє в інтересах Комунального підприємства «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. Мечникова» Дніпропетровської обласної ради, Комунального некомерційного підприємства «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради, просить ухвалу суду першої інстанції залишити без задоволення, як законну та обґрунтовану, на переконання скаржника, апеляційну скаргу заінтересованої особи – залишити без задоволення. 
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора Бондаренка Г.О., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість ухвалу суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було визнано винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначено покарання у виді позбавлення волі. Зазначеним вироком з ОСОБА_1 було стягнуто кошти на користь Комунального підприємства «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. Мечникова» Дніпропетровської обласної радив розмірі 4 779,18 грн та Комунального некомерційного підприємства «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради в розмірі 19 817,95 грн.
05 червня 2025 року Покровським районним судом м. Кривого Рогу видано виконавчі листи у справі № 229/3162/24 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. Мечникова» Дніпропетровської обласної радив розмірі 4 779,18 грн та про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального некомерційного підприємства «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради в розмірі 19 817,95 грн.
У Сокальському відділі державної виконавчої служби у Шептицькому районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебувало ВП 78554732 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , до складу якого входили два виконавчих провадження: ВП 78456743 з виконання виконавчого листа № 229/3162/24 від 17 квітня 2025 року виданого Покровським районним судом м. Кривого Рогу, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. Мечникова» Дніпропетровської обласної ради, понесених на стаціонарне лікування особи, яка постраждала внаслідок злочину ОСОБА_2 у сумі 4 779,18 грн, та ВП 78456287 з виконання виконавчого листа № 229/3162/24 від 17 квітня 2025 року виданого Покровським районним судом м. Кривого Рогу, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального некомерційного підприємства «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради витрат, понесених на стаціонарне лікування особи, яка постраждала внаслідок злочину ОСОБА_2 у сумі 19 817,95 грн.
26 червня 2025 року постановою Державного виконавця Сокальського відділу ДВС у Шептицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління юстиції Ленів Л.Р., винесеною в межах ВП № 78456287, накладено арешт на грошові кошти які належать боржнику.
26 червня 2025 року постановою Державного виконавця Сокальського відділу ДВС у Шептицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління юстиції Ленів Л.Р., винесеною в межах ВП № 78456743, накладено арешт на грошові кошти які належать боржнику.
08 липня 2025 року Державним виконавцем Сокальського відділу ДВС у Шептицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління юстиції Ленів Л.Р., в межах ВП № 78456287, винесено постанову про арешт майна боржника. 
26 червня 2025 року, 16 липня 2025 року, 05 серпня 2025 року, 18 листопада 2025 року, 13 грудня 2025 року міністерством внутрішніх справ надано відповіді на запити про відсутність даних про зареєстровані транспортні засоби за ОСОБА_1 .
12 грудня 2025 року Державна податкова служба України у відповідь на запит № 305602937 від 12 грудня 2025 року повідомила боржник за вказаним у запиті податковим номером 2781707635 на обліку в органах ДФС не перебуває.
Згідно відповіді на запит № 277024541 від 27 червня 2025 року, отриману Сокальським ВДВС 27 червня 2025 року станом на 01 січня 2024 року ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) отримував заробітну плату у військовій частині НОМЕР_2 . 
15 грудня 2025 року постановою ВП № 78456743, винесеною державним виконавцем Сокальського відділу державної виконавчої служби у Шептицькому районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Ленів Л.Р. виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. Мечникова» Дніпропетровської обласної ради витрат, понесених на стаціонарне лікування особи, яка постраждала внаслідок злочину ОСОБА_2 у сумі 4 779,18 грн, повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, в межах суми боргу.
15 грудня 2025 року постановою ВП № 78456287, винесеною державним виконавцем Сокальського відділу державної виконавчої служби у Шептицькому районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Ленів Л.Р. виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального некомерційного підприємства «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради витрат, понесених на стаціонарне лікування особи, яка постраждала внаслідок злочину ОСОБА_2 у сумі 19 817,95 грн, повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, в межах суми боргу
Згідно листа ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№40)» вих.№7/2634 від 28 квітня 2026 року, засуджений ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбував кримінальне покарання в державній установі «Дрогобицька виправна колонія (№40)» і звільнений ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 29 серпня 2025 року умовно-достроково для проходження військової служби за контрактом та вибув у розпорядження військової частини НОМЕР_3 .
Згідно листа командира військової частини НОМЕР_3 від 07 травня 2026 року, ОСОБА_1 проходить службу у вказаній військовій частині у військовому званні «старший солдат».
Задовольняючи частково скаргу Донецької спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Східного регіону, яка діє в інтересах Комунального підприємства «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. Мечникова» Дніпропетровської обласної ради, Комунального некомерційного підприємства «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради, на дії та бездіяльність державного виконавця Сокальського відділу державної виконавчої служби у Шептицькому районі Львівської області, скасування постанов про повернення виконавчого документу стягувачу, суд першої інстанції виходив з того, що бездіяльність державного виконавця, щодо систематичного проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням, є неправомірною.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та не погоджується з доводами позивача викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з вимогами статті 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.
У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Частиною 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців (стаття 2 Закону України «Про виконавче провадження»).
Стаття 10 вказаного Закону передбачає, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Відповідно до ч.1 ст.18 цього Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п.1 ч.2 цієї статті).
У відповідності до ч.8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не менше одного разу на два тижні щодо виявлення рахунків, електронних гаманців боржника, не менше одного разу на три місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.
Касаційний господарський суд Верховного Суду у постанові від 17 лютого 2021 року у справі № 904/3525/18 вказав на те, що сам факт здійснення окремих дій щодо виявлення майна та коштів боржника без встановлення та дослідження обставин того, що державним виконавцем проводилася перевірка майнового стану боржника з відповідною періодичністю, встановленою частиною восьмою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», не свідчить про належне виконання державним виконавцем своїх обов`язків щодо розшуку майна боржника та здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення. У свою чергу, відсутність обґрунтованого висновку стосовно належного та повного вчинення державним виконавцем визначених законом дій щодо розшуку майна боржника дає підстави вважати передчасним висновок про відсутність такого майна у боржника.
Періодичність проведення таких перевірок чітко визначена Законом України «Про виконавче провадження», тобто такі перевірки мають вчинятися державним виконавцем систематично, а не одноразово (подібний за змістом правовий висновок наведено в постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі №915/1294/13, від 23 серпня 2018 року у справі №911/167/17, від 19 серпня 2019 року у справі №913/438/16.
Висновок щодо безрезультатності або неможливості розшуку боржника та його майна може бути обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець повністю реалізував надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату (наведену правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 07 серпня 2018 року у справі № 910/25970/14).
Ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення вимог скарги Донецької спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Східного регіону, яка діє в інтересах Комунального підприємства «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. Мечникова» Дніпропетровської обласної ради, Комунального некомерційного підприємства «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради, суд першої інстанції виходив з того, що вчинені державним виконавцем виконавчі дії є недостатніми та неповними.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки з матеріалів справи не вбачається періодичного проведення державним виконавцем перевірок, які передбачені нормами ч.8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження». Виходячи з положень чинного законодавства, виконавець повинен здійснювати перевірку майнового стану боржника не одноразово, а систематично у строки, визначені вказаною статтею Закону.
Такого державним виконавцем Сокальського відділу державної виконавчої служби у Шептицькому районі Львівської області здійснено не було, а тому були відсутні підстави для повернення стягувачу виконавчого документу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».
При цьому колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що згідно листа ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№ 40)» вих. №7/2634 від 28 квітня 2026 року, засуджений ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбував кримінальне покарання в державній установі «Дрогобицька виправна колонія (№40)» і звільнений ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 29 серпня 2025 року умовно-достроково для проходження військової служби за контрактом та вибув у розпорядження військової частини НОМЕР_3 проходить службу у вказаній військовій частині у військовому званні «старший солдат», що свідчить про передчасність повернення виконавчих документів.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка переглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих і правильних висновків суду першої інстанції.
Наведені апелянтом в апеляційній скарзі доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції прозахист правлюдини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення суду першої інстанції зміні або скасуванню не підлягає, бо є законним та обґрунтованим.
Керуючись ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сокальського відділу державної виконавчої служби у Шептицькому районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України - залишити без задоволення.
Ухвалу Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 25 травня 2026 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повне судове рішення складено 21 серпня 2026 року.

Головуючий:

Судді: