ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2026 р. | Справа № 520/35048/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Бегунца А.О. , П`янової Я.В. ,
за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03.06.2026, (головуючий суддя І інстанції: Бадюков Ю.В.) по справі № 520/35048/24
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати неправомірною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 01.07.2021 року пенсії по інвалідності III групи згідно вимог рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021, відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №230/96-ВР у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком;
- визнати протиправним та скасувати рішення № 963340833681 від 07.10.2024 року Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії по інвалідності III групи за період з 01.07.2021 року згідно вимог рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(ІІ)/2021, відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №230/96-В Р у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області відповідно до рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(ІІ)/2021 провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії по III групі інвалідності, передбаченої статтею 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №230/96-ВР в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, визначених Законом України «Про Державний бюджет України на відповідний рік» щомісячно з урахуванням раніше виплачених коштів з 1 квітня 2024 року.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.04.2025, яке за наслідками апеляційного перегляду набрало законної сили 22.09.2025 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення № 963340833681 від 07.10.2024 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії по інвалідності III групи, згідно вимог рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(ІІ)/2021, відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №230/96-В Р у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(ІІ)/2021, провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії по III групі інвалідності, передбаченої статтею 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №230/96-ВР в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, визначених Законом України «Про Державний бюджет України на відповідний рік» з 1 квітня 2024 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено.
У січні 2026 р. позивач звернувся до суду із заявою, в якій просив зобов`язати суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.02.2026 заяву задоволено.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протягом 90 днів з дня отримання даної ухвали, подати до Харківського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.04.2025 по справі 520/35048/24 в частині розрахунку сум пенсії та виплати перерахованої пенсії.
26.05.2026 від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов звіт про виконання судового рішення від 29.04.2025 по справі 520/35048/24.
У звіті відповідач зазначив, що на виконання рішення суду ним з 01.04.2024 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 по III групі інвалідності в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, визначених Законом України «Про Державний бюджет України на відповідний рік».
Заборгованість з пенсії за період з 01.04.2024 до 30.04.2026 становить 207 632,30 грн та виплачується з урахуванням Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного утримання суддям у відставці) на виконання судових рішень, затвердженого Постановою КМ України від 14.07.2025 № 821.
Зауважував, що невиконання судового рішення пенсійним органом в частині невиплати грошових коштів не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин. 
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.06.2026 відмовлено у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Змінено спосіб виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.04.2025 по справі № 520/35048/24 на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 перерахованої пенсії по III групі інвалідності, передбаченої статтею 54 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” у редакції Закону України “Про внесення змін і доповнень до Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, визначених Законом України “Про Державний бюджет України на відповідний рік” з 1 квітня 2024 року у сумі 207 632,30 грн. 
Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції в частині відмови в прийнятті звіту, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, просить її скасувати в цій частині та ухвалити нове судове рішення, яким встановити відповідачу новий строк для подачі звіту – 10 днів та накласти штраф на керівника ГУ ПФУ в Дніпропетровській області відповідно до ч. 3 ст. 382-3 КАС України з нарахуванням пені у розмірі три відсотки річних з урахуванням індексу інфляції з наступного дня після набрання ухвалою законної сили. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що пенсійним органом не виконується судове рішення, в тому числі, з обчислення пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2026 в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, визначених Законом України “Про Державний бюджет України на 2026 рік”.
Вказує, що наведені обставини позбавляють позивача права на отримання пенсії в належному розмірі, встановленому судовим рішенням.
Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідачі) не подали відзиви на апеляційну скаргу.
Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відмовляючи у прийнятті звіту, суд першої інстанції виходив з того, що пенсійний орган не підтвердив повне виконання судового рішення в частині виплати заборгованості по пенсії ОСОБА_1 за період з 01.04.2024 по 30.04.2026 у сумі 207 632,30 грн.
При цьому, суд першої інстанції вважав за можливе змінити спосіб виконання судового рішення на стягнення з пенсійного органу на користь ОСОБА_1 вищевказаної заборгованості з метою його повного виконання.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно частин 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.
Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.
Для цілей ст. 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».
З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.
Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.
Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.
Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
За правилами ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Отже, нормами КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду.
Згідно частин 1, 2 ст. 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 382-3 КАС України у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
Судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.04.2025 по справі 520/35048/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(ІІ)/2021, провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії по III групі інвалідності, передбаченої статтею 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №230/96-ВР в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, визначених Законом України «Про Державний бюджет України на відповідний рік» з 1 квітня 2024 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
На виконання судового рішення, пенсійний орган провів перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2024 в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, за період з 01.04.2024 по 30.04.2026 нарахував заборгованість в розмірі 207 632,30 грн.
У звіті, пенсійний орган зазначив, що фінансування виплати пенсії ОСОБА_1 проводиться Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, заборгованість виплачується з урахуванням Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного утримання суддям у відставці) на виконання судових рішень, затвердженого Постановою КМ України від 14.07.2025 № 821.
За висновками суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не виконало судове рішення в повному обсязі, а саме не провело виплату заборгованості з пенсії, у зв`язку з чим відмовив у прийнятті звіту.
Скориставшись повноваженнями, передбаченими ч. 3 ст. 382-3 КАС України, суд першої інстанції вважав за можливе змінити спосіб виконання судового рішення на стягнення з пенсійного органу на користь позивача заборгованості в розмірі 207 632,30 грн.
За твердженням апелянта, суд першої інстанції безпідставно відмовив у прийнятті звіту та не встановив новий строк для його подання з накладенням на керівника ГУ ПФУ штрафу, оскільки не врахував, що відповідачем з 01.01.2026 продовжує виплачуватись пенсія у зменшеному розмірі.
З цього приводу, колегія суддів зазначає, що судовим рішенням зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2024.
Відповідачем виконано судове рішення в частині перерахунку пенсії з 01.04.2024 в повному обсязі.
Колегія суддів зауважує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в межах спірних правовідносин є органом, який за принципом екстериторіальності вирішував питання щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок № 22-1). 
Аналіз положень Порядку № 22-1 свідчить, що сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення (перерахунок) пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території.
Після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.
Положеннями п. 4.10 Порядку № 22-1 передбачено, що після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи для здійснення виплати пенсії.
З матеріалів справи вбачається, що пенсійним органом за місцем фактичного проживання/перебування позивача є Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
Тобто, подальша виплата пенсії покладається саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області на обліку в якого перебуває позивач.
З урахуванням наведеного, у суду відсутні підстави вважати, що виплата позивачу пенсії в зменшеному розмірі з 01.01.2026 є обставиною, яка свідчить про неналежне виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судового рішення. 
Натомість, незгода позивача із діями пенсійного органу щодо не нарахування та не виплати пенсії в належному розмірі можуть бути підставою для їх оскарження в судовому порядку в межах нового спору.
Доводи скаржника про наявність підстав для встановлення нового строку для подання звіту колегія суддів відхиляє, оскільки судом першої інстанції обрано інший спосіб для спонукання суб`єкта владних повноважень виконати судове рішення – змінено спосіб його виконання та в цій частині позивачем судове рішення не оскаржується.
Щодо доводів апелянта про необхідність накладення на керівника відповідача, відповідального за виконання судового рішення штрафу з огляду на його тривале невиконання.
Верховний Суд у постанові від 26.11.2020 у справі « 361/2109/17 вказав наступне: «...Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафних санкцій є заходом для забезпечення права громадян на судовий захист у разі невиконання рішення суду. Для того щоб накласти штраф на керівника суб`єкта владних повноважень, суд повинен встановити, що рішення суду не виконано та з`ясувати причини її невиконання.
Суд має право, але не зобов`язаний накладати штраф. Якщо під час судового розгляду цього питання буде встановлено, що посадова особа або орган, відповідальні за виконання рішення, діяли добросовісно, то саме лише невиконання судового рішення не містить складу правопорушення, за яке можлива юридична відповідальність у вигляді штрафу.
Тобто, обов`язковою умовою для накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу є встановлення для такого суб`єкта владних повноважень строку на подання звіту про виконання судового рішення та в подальшому неподання такого звіту у встановлений строк».
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає, що часткове невиконання відповідачем рішення суду у цій справі обумовлюється об`єктивними причинами, а саме відсутністю відповідного фінансування, доказів, які б свідчили про намір суб`єкта владних повноважень ухилитися від виконання судового рішення матеріали справи не містять.
В свою чергу, накладення на керівника ГУ ПФУ в Дніпропетровській області штрафу в порядку, визначеному ст.382-3 КАС України не вирішить питання щодо відповідного фінансового забезпечення для повного виконання судового рішення у цій справі.
Згідно з правовою позицією викладеною у постановах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 30.06.2015 та 03.11.2015, 02.02.2016 (справи №№ 21-1044а15, 21-5099а15, 825/3715/14 відповідно), Верховним Судом, у постановах від 24.01.2018 (справа № 405/3663/13-а (К/9901/1598/18), від 13.06.2018 (справа №757/29541/14-а (К/9901/12146/18) та в ухвалі від 16.07.2018 року (справа № 811/1469/18 (Пз/9901/45/18) невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки боржник не мав фінансової можливості протягом встановленого державним виконавцем строку та в подальшому - до отримання фінансування, виконати судове рішення. Накладення штрафу у такому випадку не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.
Зважаючи на те, що відповідач діючи в межах своїх повноважень здійснив ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01.04.2024 на виконання судового рішення, а виплата цих коштів буде здійснена за наявності бюджетних призначень Пенсійного фонду України на цю мету, надходження коштів на таке погашення не залежить від відповідача, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для накладення на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області штрафу у зв`язку з умисним невиконанням рішення суду відсутні.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 312, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03.06.2026 по справі № 520/35048/24 в частині відмови у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя | | В.Б. Русанова
Судді | | А.О. Бегунц   Я.В. П`янова