ЄУН 387/285/26
Номер провадження по справі 2/387/551/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2026 року селище Добровеличківка
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, в складі:

головуючого судді Майстер І.П.
за участю секретаря судового засідання Полюхович Т.А.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
ВСТАНОВИВ:

І. Описова частина
Стислий виклад позиції позивача та відповідача
03 березня 2026 року до Добровеличківського районного суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», у якій позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 3968443 від 09 квітня 2021 року в розмірі 37 342,00 грн, а також понесені судові витрати.
Позовні вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс» обґрунтовані тим, що 09 квітня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 3968443.
01 грудня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ ФК «Сіті Фінанс» укладено договір № ФК 01-12/21, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ ФК «Сіті Фінанс» права вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками, у тому числі право вимоги за кредитним договором № 3968443.
07 листопада 2025 року між ТОВ ФК «Сіті Фінанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір № 07-11/25, відповідно до умов якого ТОВ ФК «Сіті Фінанс» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі право вимоги за кредитним договором № 3968443.
Позивач зазначає, що внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору утворилася заборгованість, загальний розмір якої, за розрахунком позивача, станом на момент звернення до суду становить 37 342,00 грн.
У зв`язку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 3968443 від 09 квітня 2021 року в розмірі 37 342,00 грн, а також судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи, зокрема сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У прохальній частині позовної заяви просив розглядати справу без участі позивача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду. 
Відповідач в судове засідання не з`явився. При цьому суд зазначає, що про дату, час і місце судового засідання останній повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме шляхом направлення ухвали суду за місцем реєстрації, якою відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Проте, поштове відправлення повернуто суду без вручення з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». За наведеного, ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч.8 ст.128,ч.1 ст.131 ЦПК України, вважається врученою. Крім того судом опубліковано оголошення про виклик відповідача на офіційному веб-сайті «Судова влада України». 
Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно зі ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Процесуальні дії суду
Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 23.03.2026 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 11 серпня 2026 року постановлено про заочний розгляд справи та винесення заочного рішення суду.
ІІ. Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Зі змісту договору № 3968443 про надання споживчого кредиту від 09 квітня 2021 року, укладеного між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 , встановлено, що товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Сума кредиту за договором становить 11 400,00 грн, тип кредиту — кредит, строк кредитування — 30 днів, стандартна процентна ставка — 1,90 % на день, знижена процентна ставка — 1,425 % на день.
Відповідно до пункту 3.1 договору нарахування процентів здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредитування, у тому числі протягом періодів його пролонгації та автопролонгації.
Згідно з пунктом 4.3.1 договору сторони погодили, що у разі наявності у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) заборгованості за кредитом строк кредиту продовжується кожного разу на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль.
Із паспорта споживчого кредиту вбачається, що сума кредиту становить 11 400,00 грн, строк кредитування — 30 днів, стандартна процентна ставка — 693,50 % річних.
Відповідно до інформаційного листа ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» від 22 грудня 2025 року вих. № 18864, 09 квітня 2021 року о 11 год 37 хв на номер платіжної картки НОМЕР_1 перераховано 11 400,00 грн, номер транзакції 17261564.
Згідно з розрахунком заборгованості, наданим ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 3968443 від 09 квітня 2021 року станом на 03 березня 2026 року становить 37 342,00 грн.
З договору факторингу № ФК 01-12/21 від 01 грудня 2021 року, укладеного між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», встановлено, що фактор зобов`язується сплатити клієнту суму фінансування, а клієнт — відступити фактору права вимоги за основними зобов`язаннями в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення права вимоги.
07 листопада 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір № 07-11/25, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами, у тому числі право вимоги за кредитним договором № 3968443 від 09 квітня 2021 року.
З розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Факторинг Партнерс», вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 3968443 від 09 квітня 2021 року станом на 03 березня 2026 року становить 37 342,00 грн, з яких: 11 400,00 грн — заборгованість за тілом кредиту та 25 942,00 грн — заборгованість за процентами за користування кредитом.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права
Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується, зокрема, положеннями Цивільного кодексу України, Закону України «Про електронну комерцію» та Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір про споживчий кредит укладається з дотриманням вимог, установлених законом до форми правочину.
Як убачається з матеріалів справи, договір № 3968443 про надання споживчого кредиту від 09 квітня 2021 року містить відомості про суму кредиту, строк кредитування, розмір процентної ставки, порядок нарахування процентів, умови повернення кредиту та інші істотні умови.
З договору вбачається, що його підписано споживачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором М345614, що зазначено безпосередньо в тексті договору.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором є даними в електронній формі, які додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язані та надсилаються особою, яка прийняла оферту укласти електронний договір, іншій стороні цього договору.
За таких обставин суд доходить висновку, що між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 09 квітня 2021 року укладено договір № 3968443 про надання споживчого кредиту в електронній формі, а тому такий договір є належною підставою для виникнення між сторонами відповідних цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник — повернути кредит та сплатити проценти.
Як встановлено судом, відповідно до договору № 3968443 сума кредиту становила 11 400,00 грн, строк кредитування — 30 днів, стандартна процентна ставка — 1,90 % на день, а знижена процентна ставка — 1,425 % на день.
Факт надання відповідачу кредитних коштів підтверджується інформаційним листом ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» від 22 грудня 2025 року вих. № 18864, відповідно до якого 09 квітня 2021 року о 11 год 37 хв на платіжну картку № НОМЕР_1 перераховано 11 400,00 грн, номер транзакції 17261564.
Таким чином, судом встановлено факт отримання відповідачем кредитних коштів, а тому на останню покладено обов`язок повернути отриману суму кредиту та сплатити проценти на умовах, визначених договором.
Разом із тим суд не погоджується з розрахунком позивача в частині визначення періоду, за який нараховано проценти за користування кредитом.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник — повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються договором.
Як встановлено судом, відповідно до пункту 2.4 договору № 3968443 від 09.04.2021 строк кредитування становить 30 календарних днів, а кінцевою датою повернення кредиту та сплати нарахованих процентів визначено 09.05.2021.
Згідно з графіком платежів до договору № 3968443 від 09.04.2021 дата повернення кредиту та сплати нарахованих процентів визначена саме 09.05.2021, сума кредиту становить 11 400,00 грн, сума нарахованих процентів — 4 873,50 грн, а загальна сума до сплати — 16 273,50 грн.
Отже, умовами договору сторони погодили конкретний первісний строк кредитування — 30 календарних днів.
При цьому суд звертає увагу, що пунктом 4.3.1 договору передбачено можливість продовження строку кредиту у випадку наявності у споживача на дату закінчення строку кредиту заборгованості за кредитом шляхом його продовження на наступний календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль.
Разом із тим саме по собі передбачення договором можливості автопролонгації не свідчить про фактичне продовження строку кредитування на весь передбачений договором період.
Для висновку про фактичне продовження строку кредитування на відповідний період необхідно встановити наявність передбачених договором умов та обставин, за яких таке продовження відбулося, а також визначити конкретний період, протягом якого договір фактично діяв на умовах пролонгації.
Однак матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що після 09.05.2021 строк кредитування за договором № 3968443 фактично продовжувався на 90 календарних днів або на будь-який інший конкретно визначений період.
Зокрема, позивачем не надано доказів укладення додаткової угоди про продовження строку кредитування, повідомлення відповідача про таке продовження, окремого розрахунку із зазначенням дат кожного періоду автопролонгації або інших доказів, які б дозволяли встановити факт та тривалість такого продовження.
Натомість із наданого до матеріалів справи графіка платежів убачається, що первісним кредитодавцем визначено дату повернення кредиту та сплати процентів — 09.05.2021, тобто через 30 календарних днів після отримання кредитних коштів.
Таким чином, передбачена пунктом 4.3.1 договору можливість автопролонгації є лише договірним механізмом можливого продовження строку кредитування, але не доказом того, що такий механізм був реалізований у конкретних правовідносинах між сторонами.
Інше тлумачення цієї умови призвело б до необґрунтованого збільшення строку кредитування виключно на підставі самого факту існування в договорі відповідної умови, без встановлення фактичного настання передбачених нею обставин.
При цьому відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Оскільки саме позивач заявляє вимогу про стягнення процентів, саме на нього покладається обов`язок довести не лише факт укладення кредитного договору та погодження процентної ставки, а й правові та фактичні підстави для нарахування процентів за заявлений ним період.
Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, якщо інше не встановлено договором у передбаченому законом порядку.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 також наголошено на необхідності розмежування процентів як плати за користування кредитом за статтею 1048 ЦК України та процентів як міри відповідальності за порушення грошового зобов`язання за статтею 625 ЦК України. Після закінчення строку кредитування нарахування саме процентів за користування кредитом потребує відповідної договірної підстави та її належного тлумачення.
Таким чином, оскільки строк кредитування за договором № 3968443 визначено у 30 календарних днів, кінцевою датою його дії визначено 09.05.2021, а доказів фактичного продовження цього строку після зазначеної дати позивачем не надано, суд приходить до висновку, що договірні проценти за користування кредитом можуть бути нараховані лише за первісний 30-денний строк кредитування.
При цьому наявність у договорі умови про можливість автопролонгації на строк до 90 календарних днів не змінює цього висновку, оскільки зазначена умова визначає максимально можливу тривалість такого продовження, але не підтверджує факту його настання у конкретному випадку.
Отже, нарахування позивачем процентів за період, що перевищує 30 календарних днів, не підтверджено належними доказами та не відповідає встановленому договором строку кредитування, у зв`язку з чим заборгованість за процентами підлягає перерахунку виходячи з 30-денного строку кредитування.
Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконувала зобов`язання за кредитним договором щодо повернення отриманих кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. Доказів повного погашення заборгованості первісному чи новому кредитору матеріали справи не містять, відповідачем таких доказів також не надано.
Разом із тим, як встановлено судом, позивачем безпідставно включено до розрахунку заборгованості проценти за період, що перевищує встановлений договором строк кредитування, оскільки належних та допустимих доказів фактичної пролонгації кредитного договору після закінчення первісного 30-денного строку кредитування матеріали справи не містять.
За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № 3968443 про надання споживчого кредиту від 09 квітня 2021 року підлягають частковому задоволенню.
З урахуванням встановлених судом обставин із відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у загальному розмірі 16 273,50 грн, з яких 11 400,00 грн — заборгованість за тілом кредиту та 4 873,50 грн — заборгованість за процентами за користування кредитом за погоджений сторонами 30-денний строк кредитування.
У задоволенні позовних вимог у частині стягнення решти суми заборгованості за процентами слід відмовити.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги заявлено на загальну суму 37 342,00 грн, а задоволено позовні вимоги на суму 16 273,50 грн, частка задоволених позовних вимог становить: 16 273,50 грн : 37 342,00 грн ? 100 = 43,58 %.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 43,58 % сплаченого позивачем судового збору.
Сплата судового збору в розмірі 2 662,40 грн підтверджується платіжною інструкцією №0615910084 від 23 лютого 2026 року.
Отже, пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 160,26 грн (2 662,40 грн ? 43,58 %).
Щодо вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить із такого.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
При визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу суд враховує положення частин другої та третьої статті 137, а також частини третьої статті 141 ЦПК України, зокрема складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, час, витрачений на їх виконання, ціну позову, значення справи для сторін та співмірність заявлених витрат із предметом спору.
Враховуючи категорію та складність справи, обсяг фактично наданих адвокатом послуг, характер спірних правовідносин, ціну позову, відсутність необхідності вчинення складних процесуальних дій, а також результат розгляду справи, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі 13 000,00 грн не відповідають критеріям розумності, співмірності та пропорційності.
За наведених обставин суд вважає обґрунтованим та співмірним розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5 000,00 грн.
Разом із тим, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судові витрати розподіляються між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем заявлено до стягнення 37 342,00 грн, з яких судом задоволено вимоги на суму 16 273,50 грн. Таким чином, частка задоволених позовних вимог становить 43,58 %.
Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 43,58 % визначених судом витрат на професійну правничу допомогу, що становить 2 178,98 грн (5 000,00 грн ? 43,58 %).
Таким чином, загальний розмір судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 3 339,24 грн, з яких 1 160,26 грн — судовий збір та 2 178,98 грн — витрати на професійну правничу допомогу.
ІІІ Резолютивна чатина
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 279, ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором — задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором № 3968443 від 09 квітня 2021 року в розмірі 16 273 (шістнадцять тисяч двісті сімдесят три) гривні 50 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 178 (дві тисячі сто сімдесят вісім) гривень 98 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 160 (одна тисяча сто шістдесят) гривень 26 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог — відмовити.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються такі реквізити сторін та інших учасників справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс", ( 03150, м.Київ, вул. Гедройця Єжи, 6, офіс 521, код ЄДРПОУ 42640371)
відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Суддя 
Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області       Майстер І.П.