Єдиний унікальний номер 341/931/26 
Номер провадження 2/341/833/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2026 року м. Галич
Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого - судді Васильцової Г.А.
секретарі - Габлей А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» - Сахарової Ольги Ігорівни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
Представник ТОВ «ФК «ЕЙС» - Сахарова О.І. звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 231598776 від 20.07.2021 року в розмірі 25 063,42 грн, а також витрати на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн, в тому числі судові витрати у сумі 2 662, 40 грн.
Позов обґрунтований тим, що 20 липня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 231598776 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Кредитор свої зобов`язання виконав та надав боржнику у користування 700,00 грн шляхом перерахування через банк провайдер. В подальшому відповідач збільшив суду кредиту до 11 850,00 грн, проте боржник свої зобов`язання з повернення коштів у встановлений договором строк не виконав. У подальшому право вимоги за вказаним кредитним договором неодноразово відступалося та зрештою було відступлено на користь ТОВ ФК «ЕЙС» на підставі договору факторингу № 15/07/25-E від 15.07.2025 року, відповідно до якого позивач набув права вимоги до відповідача. Позивач зазначає, що відповідач зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 25 063,42 грн, яка складається з: 7 220,41 грн - тіло кредиту, 17 843,01 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. У зв`язку із вищевикладеним, оскільки відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 03 червня 2026 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження. Клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено частково. Крім того, вирішено здійснювати розгляд справи у змішаній формі.
11 червня 2026 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від ОСОБА_1 , в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог. У своєму відзиві відповідач зазначає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є неправильним, оскільки кредитні кошті ним не отримувалися одноразово, а добиралися частинами. Крім того, протягом дії договору ним здійснювалися платежі за пролонгацією кредиту, а також часткове погашення заборгованості, які на думку відповідача, позивачем не були враховані під час здійснення розрахунку суми боргу. Також відповідач просить витребувати з канцелярії Галицького районного суду Івано-Франківської області матеріали цивільної справи № 341/257/26, посилаючись на те, що саме в зазначеній справі містяться всі виписки та інші офіційні документи, які підтверджують факт добору кредитних коштів, здійснення пролонгацій. Вказана цивільна справа була залишена судом без розгляду.
15 червня 2026 року на електронну пошту суду надійшла відповідь на відзив від представник позивача - Сахарової О.І. У відповіді на відзив представник позивача заперечує доводи відповідача та зазначає, що розрахунок заборгованості здійснено відповідно до умов кредитного договору. На підтвердження заявлених вимог представником надано детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором, складений з урахуванням часткових платежів, внесених відповідачем, які були зараховані в рахунок погашення нарахованих процентів за користування кредитними коштами. Крім того, представник позивача звертає увагу, що заборгованість відповідача складається з суми основного боргу та процентів за користування кредитом, які відповідно до договору та цивільного законодавства, поділяються на проценти за правомірне користування кредитом, нараховані в межах строку дії кредитного договору, та проценти за неправомірне користування чужими коштами, які підлягають стягнення на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Інших заяв та клопотань по справі від учасників процесу до суду не надходило.
В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просить розгляд справи проводити за відсутності представника ТОВ ФК «ЕЙС», на задоволенні позовних вимог наполягають на підставі наявних у справі доказів.
Відповідач у судове засідання не з?явився, разом із відзивом на позовну заяву, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «ЕЙС» заперечує повністю.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню.
Судом встановлено, що 20 липня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 231598776 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за допомогою одноразового ідентифікатора, надісланого на номер мобільного телефону відповідача/а.с.19-22/.
Відповідно до п.1.1. договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 22 000,00 грн.
Згідно п. 1.3 кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 700,00 грн одразу після укладення договору.
Відповідно до п. 1.7. договору, кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (дисконтний період).
Згідно п. 1.9.3. базова процентна ставка становить 2,10% в день від суми кредиту за кожний день користування (766,50% річних);
Відповідно до п. 1.9.1. дисконтна процентна ставка становить 1,70 % в день від суми кредиту.
Згідно з умовами п. 1.12.1. договору сторони визначили, що зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду.
Також, відповідно до п. 1.12.2. договору встановлено, що з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти, які складають 2,30% на день від суми кредиту.
Інші особливості нарахування процентів, пролонгація дисконтного періоду та строку кредитування визначені п.п.1.9 -1.9.3. та 1.10.- 1.12.2. цього договору.
У подальшому сума кредиту була збільшена шляхом добору (отримання додаткових траншів) на загальну суму 11 850,00 грн, а саме: 20.07.2021 року на 700,00 грн та ще раз 20.07.2021 року на 500,00 грн; 22.07.2021 року: на 650,00 грн та ще раз на 650,00 грн, 700,00 грн, 550,00 грн, 600,00 грн; 27.07.2021 року на 350,00 грн, 250,00 грн; 28.07.2021 року на 500,00 грн; 29.07.2021 року на 650,00 грн; 30.07.2021 року на 850,00 грн, а також на 500,00 грн; 31.07.2021 року на 650,00 грн та на 350,00 грн; 01.08.2021 року на 450,00 грн; 03.08.2021 року на 200,00 грн; 04.08.2021 року: на 500,00 грн, 1050,00 грн, 600,00 грн, 600,00 грн /а.с.23-33/.
На виконання умов зазначеного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило видачу кредитних коштів шляхом їх безготівкового перерахування 15 траншами на загальну суму 11 850,00 грн на банківську платіжну картку відповідача № НОМЕР_1, яку він вказав у своїй заявці. Вказані обставини підтверджуються копіями платіжних доручень банку платника, зокрема АТ «Альфа-Банк», АТ «Таскомбанк», АТ КБ «Приват Банк».
Фактичне зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача підтверджується також відповіддю АТ «ПУМБ», наданою на виконання ухвали суду про витребування доказів. Згідно з наданою банком інформацією, на ім`я ОСОБА_1 було емітовано платіжну картку № НОМЕР_1 , номер телефону НОМЕР_2 був фінансовим, і по вказаному картковому рахунку було зафіксовано зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача /а.с.126-127/.
28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року, та який в подальшому додатковими угодами неодноразово продовжував строк своєї дії /а.с. 50-62/.
За вказаним договором факторингу, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до боржників, включаючи відповідача, що підтверджується Реєстром прав вимоги № 165 від 21.12.2021 /а.с.63/.
10.10.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 10/1024-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до боржників, включаючи відповідача, що підтверджується Реєстром прав вимоги № 2 від 10.10.2024 /а.с.66-71/.
15.07.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу №15/07/25-Е, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. /а.с.73-78/.
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 15/07/25-Е від 15.07.2025 року ТОВ «ФК «ЕЙС» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 25 063,42 грн, яка складається з: 7 220,41 грн - тіло кредиту, 17 843,01 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом /а.с.79 зворотній бік/.
У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, його заборгованість за кредитним договором № 231598776 від 20.07.2021 року, згідно розрахунку позивача, становить 25 063,42 грн, яка складається з: 7 220,41 грн - тіло кредиту, 17 843,01 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом /а.с.90/.
Відповідач скористався своїм процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до якого позовні вимоги не визнає.
В силу статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до частини 13 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи
Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з частиною 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним (постанова Верховного Суду від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15)
Таким чином, якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
У відповідності до статей 625, 1048, 1054 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, і за кредитним договором зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.
Враховуючи, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ «ФК «ЕЙС» у частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу.
При цьому судом встановлено, що в період з липня по листопад 2021 року, а також у лютому 2022 року відповідачем було здійснено 8 платежів на загальну суму 15 768,00 грн. Із зазначеної суми 4 629,59 грн (620,56 грн + 1 861,41 грн + 2 146,12 грн + 0,19 грн + 0,85 грн + 0,46 грн) було зараховано в рахунок погашення основної суми кредиту.
З урахуванням зазначених платежів залишок основної суми боргу, що підлягає стягненню, становить 2 590,82 грн (7 220,41 грн - 4 629,59 грн).
Щодо позовних вимог ТОВ «ФК «ЕЙС» в частині стягнення відсотків за договором кредиту суд виходить з наступного.
Згідно з умовами пунктів 1.7 та 1.12.1 договору, початковий строк кредитування становив 30 днів із можливістю автоматичного відкладення зобов`язання щодо повернення кредиту на строк, що не перевищує 90 календарних днів. 
Оскільки відповідач не повернув кошти вчасно, загальний погоджений сторонами строк користування кредитом був пролонгований на максимальний строк і загалом становить 120 днів, а саме з 20.07.2021 по 16.11.2021 року включно.
Суд встановив, що згідно з наданими розрахунками заборгованість за процентами формувалася з нарахувань як у межах указаного 120 денного строку, так і значно поза його межами.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. 
Оскільки умови договору обмежують загальний строк кредитування (з урахуванням автопролонгації) 120 днями, будь-які нарахування процентів як плати за користування кредитом після 16.11.2021 року є безпідставними. 
З огляду на викладене, суд здійснює власний розрахунок заборгованості за процентами, яка підлягають стягненню з відповідача.
За період правомірного 120-денного строку кредитування, а саме: за період з 20 липня 2021 року по 18 серпня 2021 року в сумі 6 043,50 грн, виходячи з погодженої сторонами дисконтної процентної ставки 1,70 % на день (пункт 1.9.1. договору). За базовою процентною ставкою у період з 19 серпня 2021 року по 16 листопада 2021 року в сумі 22 396,50 грн, виходячи з погодженої сторонами базової процентної ставки 2,10% на день (пункт 1.9.3. договору).
Загальна сума процентів за цей період становить 28 440,00 грн (6 043,50 грн + 22 396,50).
Судом також встановлено, що у період з липня по листопад 2021 року, а також в лютому 2022 року відповідач здійснив 8 платежів на загальну суму 15 768,00 грн (631,00 + 2 050,00+ 3 121,00+ 440,00+ 2 956,00+ 2 065,00+ 5,00 + 4 500,00), з яких 11 138,41 грн (10,44 +188,59 + 974,88 + 439,81+ 2 955,15 + 2064,54+5,00+4 500,00), які були зараховані на погашення процентів. Враховуючи вказані оплати, залишок нарахованих процентів, що підлягає стягненню, становить 17 301,59 грн (28 440,00 грн - 11 138,41 грн).
Згідно з статтею 536 ЦПК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Щодо клопотання відповідача про витребування з архіву Галицького районного суду цивільної справи № 341/257/26 суд зазначає, що відповідно до статті 83 ЦПК України обов`язок подання доказів покладається на учасників справи. Згідно ЦПК України, відповідач безперешкодно мав право ознайомитись із матеріалами справи, стороною якої він є, отримати копії документів, тощо та надати їх суду що відповідає принципу диспозитивності. Заявлене клопотання відповідача фактично спрямоване на покладення на суд обов`язку зі збирання доказів, що суперечить принципу змагальності цивільного судочинства. За таких обставин підстав для витребування матеріалів зазначеної цивільної справи суд не вбачає.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з відповідача заборгованість на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» за договором кредитної лінії № 231598776 в розмірі 19 892,41 грн, з яких: 2 590,82 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 17 301,59 грн - сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
Що стосується витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.
Згідно з частинами 1-4 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Вказані витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, про що зазначається у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано суду договір про надання правничої допомоги від 20.08.2025 року, укладений із АО «Соломко та Партнери», довіреністю від 11.08.2025 року, додатковою угодою від 01.09.2025 року за № 25771055213 до договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 року, актом прийому-передачі наданих послуг від 29.12.2025 року, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 7073/10. Відповідно до вказаних документів загальна сума витрат на надання правової допомоги склала 7 000,00 грн.
Таким чином, виходячи із встановленої реальності участі адвоката та її необхідності, а також беручи до уваги п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 5 000,00 грн, які можна вважати необхідними і неминучими для позивача, який був змушений до залучення професійної допомоги адвоката.
Оскільки позов ТОВ «ФК «ЕЙС» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2 113,10 грн, виходячи з розрахунку: 19 892,41 грн (розмір задоволених позовних вимог)*2 662,40 грн. (сума сплаченого судового збору) /25 063,42 грн (розмір заявлених позовних вимог).
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81-82, 89, 141, 223, 247, 263-265 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» - Сахарової Ольги Ігорівни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» (ЄДРПОУ 42986956, місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, буд. 6, кабінет 13) заборгованість за договором кредитної лінії № 231598776 від 20 липня 2021 року у загальному розмірі 19 892 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот дев`яності дві гривні 41 коп.) з яких: 2 590,82 грн - сума заборгованості по тілу кредиту, 17 301,59 грн - сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користуванням кредитом.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» (ЄДРПОУ 42986956, місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, буд. 6, кабінет 13) витрати, пов`язані з отримання правової допомоги в розмірі 5 000 (п`ять тисяч гривень 00 коп.).
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» (ЄДРПОУ 42986956, місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, буд. 6, кабінет 13) суму сплаченого судового збору у розмірі 2 113 (дві тисячі сто тринадцять гривень 10 копійок).
В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення, шляхом подачі апеляційної скарги. 
Дата складення рішення суду 17.07.2026 року. 

  Суддя	Ганна ВАСИЛЬЦОВА