ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2026 року	справа № 380/9673/26	

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого-судді Мартинюка В.Я., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи у м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -

встановив :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - відповідач), в якому просить:
визнати бездіяльність протиправною, яка полягає у непроведенні перерахунку пенсії щодо виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування";
зобов?язати провести перерахунок пенсії та здійснити нарахування та виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування".

В обгрунтування позову зазначає, що його спеціальний стаж згідно записів трудової книжки станом на 28.02.2026 року становить 36 років 7 місяців 0 днів (439 місяців). Стверджує, що має відповідний страховий стаж для отримання виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії.
Відповідач у відзиві вказав, що зарахування періоду проходження строкової військової служби до страхового стажу, який визначає право на виплату грошової допомоги Порядком обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191 не передбачено. Оскільки ОСОБА_1 з 20.11.1986 по 25.07.1987 був слухачем підготовчого відділення Чернівецького медичного інституту та в зазначений період не здобував певного освітнього та освітньо-кваліфікаційного рівнів, підстав для обчислення страхового стажу з урахуванням періоду навчання на підготовчому відділенні вищого закладу у Головного управління немає. Cтраховий стаж ОСОБА_1 складає 37 років 10 місяців 4 дні, в тому числі страховий стаж який визначає право на призначення грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій становить 34 роки 9 місяців 27 днів. Разом з цим, за даними таблиці «Відомості по спецстажу» Реєстру застрахованих осіб, стаж який визначає право на призначення грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій підприємствами визначено з 2004 року і становить 22 роки 2 місяці. Отже, страховий стаж ОСОБА_1 складає 37 років 10 місяців 4 дні. Страховий стаж, який дає право на призначення грошової допомоги, передбаченої пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 становить 34 роки 9 місяців 27 днів. Період проходження позивачем строкової військової служби з 20.10.1984 по 27.10.1986 та період його навчання на підготовчому відділенні Чернівецького медичного інституту з 20.11.1986 по 25.07.1987 не підлягають зарахуванню до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років. Враховуючи, що страховий стаж позивача, який визначає право на призначення одноразової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій становить 34 роки 9 місяців 27 днів та є меншим за встановлені законом 35 років, підстав для здійснення перерахунку пенсії за заявою від 02.04.2026 не вбачається.

Ухвалою від 08.06.2026 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
Позивач 02.04.2026 року звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України за перерахунком пенсії.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області №135050021343 від 10.04.2026 року позивачу відмовлено в проведенні перерахунку – допризначенні пенсії щодо виплати одноразової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу ХV «При кінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Із вказаного рішення вбачається наступне: ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону №1058 з 05.01.2026. Страховий стаж обчислено по 28.02.2026 (по місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії). Відповідно до наданої довідки від 16.03.2026 №585, виданої Комунальним некомерційним підприємством "Центральна міська клінічна лікарня" Чернівецької міської ради та довідки від 10.03.2026 №43 виданої Комунальним некомерційним підприємством Стрийської міської ради "Територіальне медичне об?єднання "Стрийська міська об?єднана лікарня", до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років зараховано періоди з 08.02.1991 по 04.05.1993, з 01.08.1993 по 31.08.1995, з 01.09.1995 по 29.07.1996, з 01.08.1996 по 28.02.2026. Страховий стаж, який дає право на призначення пенсії за вислугу років становить 34 роки 9 місяців 27 днів.
При цьому, із заперечень відповідача вбачається, що позивачу не було зараховано період проходження позивачем строкової військової служби з 20.10.1984 по 27.10.1986 та період його навчання на підготовчому відділенні Чернівецького медичного інституту з 20.11.1986 по 25.07.1987.

Змістом спірних правовідносин є бездіяльність щодо не проведення перерахунку пенсії та, як наслідок, не виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування".

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч.2 ст.19 Конституції України).
Згідно ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються, серед іншого, Законом України від 05.11.1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі – Закон №1788) та Законом України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №1058-IV).
Згідно ст.4 Закон №1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону №1058-IV, даний Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Згідно зі ст.12 Закону №1788, право на пенсію за віком мають жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Відповідно до абз.1 п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Згідно з абз.2 вказаної норми, виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України (абз.3 п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV).
Такий Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV затверджений постановою Кабінету Міністрів Україні 23.11.2011 року №1191 (далі - Порядок №1191).
Пунктом 1 Порядку №1191 передбачено, що цей Порядок визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та механізм її виплати.
Згідно з п.2 Порядку №1191, до страхового стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, зараховуються періоди роботи на посадах, передбачених Переліком №909, що дають право на пенсію за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону №1788.
Відповідно до п.5 Порядку №1191, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Згідно з п.6 Порядку №1191, для визначення розміру грошової винагороди допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення.
Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати (п.7 Порядку №1191).
Із системного аналізу наведених вище норм вбачається, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується із наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах і вихід на пенсію саме з цих посад у закладах та установах державної і комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.
Правову позицію щодо права особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій також висловив Верховний Суд у постанові від 13.03.2018 у справі №234/13835/17, в якій зазначив, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального стажу роботи на певних, визначених законодавством, посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної або комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.
Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 затверджено «Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (далі – Перелік №909), яким установлено заклади освіти і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років.
Розділом І Переліку №909 до посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, віднесено, зокрема, посаду викладача.

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду проходження позивачем строкової військової служби з 20.10.1984 по 27.10.1986.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові від 13.02.2018 року (справа №738/1246/15-а) Верховний Суд дійшов наступного правового висновку:
«… Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.
В примітці 3 до цього переліку визначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, в тому числі на посаді старшої піонервожатої, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.
До 1 січня 1992 року питання пенсійного забезпечення було врегульовано Законом СРСР «Про державні пенсії», статтею 58 якого було визначено, що пенсії за вислугу років, встановлені постановами Уряду СРСР для окремих категорій спеціалістів (учителів, медичних працівників, та інших), призначених до введення в дію цього Закону, зберігаються. Раді Міністрів СРСР доручено визначити порядок подальшого призначення та виплати пенсій за вислугу років.
На виконання статті 58 вказаного Закону постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 року №1397 затверджено Положення про порядок обрахунку стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров`я.
Підпунктом «г» пункту 1 вказаного Положення передбачено, що служба в лавах Збройних Сил СРСР зараховується до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти.
Отже, вказані норми дають підстави для висновку, що період військової служби в армії СРСР до 1 січня 1992 року підлягає зарахуванню до стажу роботи на посадах працівників освіти, який дає право на пенсію за вислугу років на підставі п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».».
Аналогічна правова позиція в цій категорії справ висловлена Верховним Судом у постановах від 27.02.2018 року у справі №672/885/17, від 06.02.2019 року у справі №577/2537/17, від 29.11.2019 року у справі №414/53/17 та від 21.01.2021 року у справі №310/8663/18.
Отже, вказані норми дають підстави для висновку, що період проходження військової служби позивачем у лавах Збройних сил з 20.10.1984 по 27.10.1986 підлягає зарахуванню до страхового стажу, який визначає право на виплату згаданої грошової допомоги.

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду з 20.11.1986 по 25.07.1987.
Відповідно до запису №5 у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 у період з 20.11.1986 по 25.07.1987 був слухачем підготовчого відділення Чернівецького медичного інституту.
Відповідно пункту "д" ч.3 ст.56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Згідно з підп. "і" п.109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 № 590, крім роботи в якості робітника або службовця в загальний стаж роботи зараховується також навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних закладах (технікумах, педагогічних та медичних училищах і т.д.), партійних школах, совпартшколах, школах профрухів, на робфаках, перебування в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі. При призначенні пенсій по старості періоди вказані у підпункті "і" зараховуються в стаж при умові, що цим періодам передувала робота в якості робітника чи службовця, або служба в складі Військових сил СРСР.
Підготовчі відділення при вищих навчальних закладах були створені у відповідності до Постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР від 20.08.1969 № 681 "Про організацію підготовчих відділень при вищих навчальних закладах" та Постанови ЦК КПУ та Ради Міністрів УРСР від 08.10.1969 № 573. 
Цими нормативно-правовими актами передбачалося, що:
1) при організації підготовчих відділень передбачається проведення учбових занять по денній, вечірній та заочній формах навчання; створення відділень при наявності не менше 100 слухачів, які навчаються з відривом і без відриву від виробництва; строк навчання з відривом від виробництва - 8 місяців, без відриву від виробництва - 10 місяців» (п. 2 зазначених нормативних актів);
2) на підготовчі відділення приймаються особи з закінченою середньою освітою з числа передових робітників, колгоспників і демобілізованих з рядів Збройних Сил СРСР., Молоді робітники і колгоспники, які вступають на підготовчі відділення, повинні мати стаж практичної роботи (не менше одного року). Відбір і направлення молоді на ці відділення здійснюються безпосередньо керівниками промислових підприємств, установ, організацій транспорту і зв`язку, радгоспів, колгоспів, командуванням військових частин за рекомендацією партійних, комсомольських і профспілкових організацій;
3) слухачам підготовчих відділень, зарахованим на навчання з відривом від виробництва, виплачується, стипендія в розмірі, встановленому для студентів І курсів вищих учбових закладів, при яких організовані підготовчі відділення, у відповідності з Постановою Ради Міністрів СРСР від 09.07.1963 № 774 та розпорядження Ради Міністрів УРСР від 27.07.1963 № 1114.
Пунктом 21 Положення про підготовче відділення при вищому навчальному закладі, затвердженого наказом Міністерства вищої та середньої освіти СРСР від 14.07.1987 №504 передбачалось, що час навчання на підготовчому відділенні не перериває трудового стажу.
Разом з тим, у спірний період з 20.11.1986 по 25.07.1987 діяли норми Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162, пунктом 2.15 якої було передбачено, що студентам, особам, які навчаються, аспірантам та клінічним ординаторам, що мають трудові книжки, учбовий заклад (науковий заклад) вносить запис про час навчання на денних відділеннях (в тому числі підготовчих) вищих і середніх спеціальних учбових закладах, в партійних школах і школах профруху. Підставою для таких записів є накази учбового закладу (науковий заклад) про зарахування або відрахування студента, особи, яка навчається, аспіранта, клінічного ординатора.
Як уже згадувалось, такий запис у трудову книжку позивачу здійснив Чернівецький медичний інститут.
Враховуючи те, що слухачі підготовчого відділення за правовим статусом прирівнювалися у правах до студентів вищого навчального закладу, і час навчання на підготовчому відділенні за денною формою навчання не переривав трудового стажу, суд висновує, що дії відповідача щодо відмови у зарахуванні позивачу до страхового стажу періоду навчання на підготовчому відділенні з 20.11.1986 по 25.07.1987 в Чернівецькому медичному інституті є протиправними.

Зазначені обставини у своїй сукупності вказують на те, що позивачем при поданні заяви до пенсійного органу було подано достатньо доказів у підтвердження його права на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, передбаченої п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV.
Інших аргументів на обґрунтування правомірності відмови у зарахуванні вказаних страхових стажів для призначення позивачу допомоги відповідачем не наведено.
Зазначені обставини вказують на те, що відповідач у повній мірі не дослідив поданих позивачем разом із заявою документів для призначення йому згаданої допомоги у відповідності до чинних правових норм, що призвело до порушення прав останньої на належний соціальний захист, передбачений Основним законом України.

Підсумовуючи викладене, суд уважає, що під час розгляду справи встановлено невідповідність спірного рішення критеріям правомірності передбачених п.1 та п.3 ч.2 ст.2 КАС України. 
Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про обґрунтованість та підставність позовних вимог.
Як наслідок, адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

При цьому, суд зазначає, що дії зобов`язального характеру у спірних правовідносинах має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував таке питання, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області.
До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 08.02.2024 року у справі №500/1216/23 та від 09.07.2024 року у справі №240/16372/23, який в силу приписів ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються судом під час вирішення цього спору.

Що стосується судових витрат, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такі належить присудити на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, –

вирішив :

позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, яка полягає у непроведенні перерахунку - допризначенні пенсії ОСОБА_1 щодо виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування".
Зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (адреса: Луганська область, м.Сіверодонецьк, вул.Шевченка, 9, код ЄДРПОУ 21782461) провести перерахунок пенсії та здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування".
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (адреса: Луганська область, м.Сіверодонецьк, вул.Шевченка, 9, код ЄДРПОУ 21782461) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 1331 (одна тисячу триста тридцять одну) грн. 20 коп. сплаченого судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	Мартинюк Віталій Ярославович