Справа № 203/6744/25
Провадження № 2/0203/431/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2026 року Центральний районний суд міста Дніпра в залі суду в місті Дніпрі у складі:
головуючого судді – Ханієвої Ф.М.,
за участю секретаря судового засідання – Клімової Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «НВАЛ» про стягнення заборгованості,

встановив:

22.09.2025 року через систему «Електронний суд» до Центрального районного суду міста Дніпра надійшов позов ОСОБА_1 до Приватного підприємства «НВАЛ» (далі – ПП «НВАЛ», відповідач) про стягнення заборгованості, в якому позивач просить суд:
- стягнути з Приватного підприємства «НВАЛ», код ЄДРПОУ: 14290013, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , заборгованість за договором про надання поворотної фінансової допомоги №25-1 від 01.04.2025 року у розмірі 2 176 980,00 грн.
І. Стислий виклад позицій учасників справи.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 01.04.2025 року між ним та відповідачем було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги №25-1, відповідно до умов якого позичальник надає користувачеві фінансову допомогу у сумі, яка не перевищує 3 000 000,00 грн, а останній зобов`язується повернути фінансову допомогу у визначений договором термін. У пункті 1.3. підписаного сторонами договору зазначено, що користувач підтверджує, що отримана фінансова допомога буде використана для погашення грошового зобов`язання третіх осіб – за кредитними договорами від 29.09.2006 року №206/09-6, №207/09-6, №208/09-6. Позивач на виконання умов договору перерахував відповідачу грошові коштів в загальній сумі 2 176 980,00 грн, а саме: сума у розмірі 270 000,00 грн перерахована відповідачу 16.04.2025 року (платіжна інструкція №215434680 від 16.04.2025 року); сума у розмірі 300 000,00 грн перерахована відповідачу 16.04.2025 року (платіжна інструкція №3НВК-1Х10-5В25-3928 від 16.04.2025 року); сума у розмірі 390 000,00 грн перерахована відповідачу 16.04.2025 року (квитанція №1-127Л від 16.04.2025 року); сума у розмірі 225 000,00 грн перерахована відповідачу 22.04.2025 року (квитанція №ПН16890 від 22.04.2025 року); сума у розмірі 392 000,00 грн перерахована відповідачу 22.04.2025 року (квитанція №ПН3338124 від 22.04.2025 року); сума у розмірі 199 990,00 грн перерахована відповідачу 22.04.2025 року (платіжна інструкція №c24d81cf-3b13-4a00-92eb-e55918918234 від 22.04.2025 року); сума у розмірі 200 000,00 грн перерахована відповідачу 29.04.2025 року (квитанція №ПН19060 від 29.04.2025 року); сума у розмірі 199 990,00 грн перерахована відповідачу 29.04.2025 року (платіжна інструкція №c0768fb2-35ce-4687-8086-c83d2817c9af від 29.04.2025 року).
Як зазначив позивач, відповідно до умов договору, кінцевим строком повернення наданої фінансової допомоги є 20.06.2025 року. Проте, станом на день подання позову, відповідач у порушення умов договору та норм чинного законодавства України, не повернув отримані від позивача грошові кошти у загальному розмірі 2 176 980,00 грн, чим порушив зобов`язання за договором.
Отже, позивач, враховуючи, що умови договору відповідачем не виконані, кошти в строк, встановлений договором не повернуті, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги №25-1 від 01.04.2025 року.
28.10.2025 року в системі «Електронний суд» від відповідача надійшли письмові пояснення на позовну заяву про стягнення заборгованості, відповідно до яких представник відповідача просить суд: взяти до уваги надані відповідачем пояснення щодо обставин справи та добросовісності поведінки відповідача, врахувати фактичні фінансові обставини, що зумовили тимчасову неможливість повернення коштів у строки, визначені договором, вирішити справу відповідно до вимог законодавства України без участі відповідача та його представника.
За змістом письмових пояснень представник відповідача зазначив, що відповідач підтверджує факт укладення між сторонами договору про надання поворотної фінансової допомоги №25-1 від 01.04.2025 року та факт отримання грошових коштів від позивача на загальну суму 2 176 980,00 грн, що перераховані позивачем частинами (траншами), як зазначено у позовній заяві. Кошти були отримані та використані, відповідно до п.1.3 договору, для погашення грошових зобов`язань третіх осіб за кредитними договорами. Відповідач не заперечує наявність боргу та не оспорює правову природу зобов`язання. Разом з тим, представник відповідача пояснив, що затримка у поверненні коштів була зумовлена виключно об`єктивними обставинами тимчасового характеру, які спричинили відсутність ліквідності та обігових коштів підприємства. Неповернення коштів не свідчить про ухилення від виконання зобов`язання або відмову від його виконання. Відповідач підтверджує готовність погасити суму заборгованості після відновлення фінансової можливості підприємства. Факт заборгованості відповідач визнає, однак її примусове стягнення на цій стадії призведе до припинення господарської діяльності, що фактично унеможливлює повернення коштів позивача.
З огляду на викладене, відповідач просить суд вирішити справу відповідно до вимог законодавства України.
Інших заяв по суті справи на адресу суду не надійшло.
15.12.2025 року, 03.02.2026 року, 25.03.2026 року в системі «Електронний суд» від представника позивача на адресу суду надійшли письмові заяви про розгляд справи без її участі, в яких вона зазначила, що позивач підтримує у повному обсязі позов та, з урахуванням фактичного визнання позову відповідачем, просить суд розглянути справу без її участі, ухвалити рішення за наявними у справі письмовими доказами.
30.03.2026 року в системі «Електронний суд» від представника відповідача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача, в якій представник відповідача зазначив, що відповідач підтверджує факт укладення між сторонами договору про надання поворотної фінансової допомоги №25-1 від 01.04.2025 року та факт отримання грошових коштів від позивача на загальну суму 2 176 980,00 грн, що перераховані позивачем частинами (траншами), як зазначено у позовній заяві. Кошти були отримані та використані, відповідно до п. 1.3 договору, для погашення грошових зобов`язань третіх осіб за кредитними договорами. Відповідач не заперечує наявність боргу та не оспорює правову природу зобов`язання. Разом з тим, затримка з повернення коштів зумовлена виключно об`єктивними обставинами тимчасового характеру, які спричинили відсутність ліквідності та обігових коштів у підприємства.
Тому відповідач просить суд вирішити справу відповідно до вимог законодавства України.
ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 23.09.2025 року було відкрито провадження в цивільній справі №203/6744/25, призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 18.12.2025 року було закрито підготовче провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
У чергове судове засідання 09.04.2026 року учасники справи не з`явились, належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, подали до суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі.
Суд на підставі положень ст. ст. 128, 211, 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розглянув справу за відсутності учасників справи, за наявними у справі письмовими доказами та без фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів.
Під час судового розгляду справи суд дослідив наявні у справі письмові докази.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.
Судом встановлено, що 01.04.2025 року між фізичною особою – ОСОБА_1 (позичальник) та Приватним підприємством «НВАЛ» (користувач) був укладений договір про надання фінансової допомоги, за змістом якого, в порядку та на умовах, визначених договором, позичальник надає користувачеві фінансову допомогу у сумі, яка не перевищує 3 000 000,00 грн, а останній зобов`язується повернути фінансову допомогу у визначений договором термін (п.1.1. договору).
Користування фінансовою допомогою є безоплатним (п.1.2. договору).
Користувач підтверджує, що отримана фінансова допомога буде використана для погашення грошового зобов`язання третіх осіб – за кредитними договорами від 29.09.2006 року №206/09-6, №207/09-6, №208/09-6 (п.1.3. договору).
Позичальник надає користувачу фінансову допомогу частинами (траншами) протягом терміну користування фінансовою допомогою, визначеною у пункті 3.1. договору (п.2.1. договору).
Фінансова допомога надається у безготівковому порядку платіжним дорученням шляхом перерахування відповідних коштів на поточний рахунок користувача (п.2.2. договору).
Термін користування фінансовою допомогою визначається з моменту перерахування грошових коштів позичальником, згідно з п. 1.1. договору до 20.06.2025 року (п.3.1. договору).
Термін, визначений у п.3.1. договору, може бути змінено за погодженням сторін (п.3.2. договору).
Користувач повертає фінансову допомогу шляхом перерахування грошових коштів на користь позичальника. Днем повернення фінансової допомоги вважається день зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позичальника (п.4.1. договору).
Фінансова допомога повертається позичальнику в безготівковій формі (п.4.2. договору).
У випадку порушення своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним в Україні законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (п.5.1. договору).
Усі спори, що пов`язані з договором, його укладанням або такі, що виникають в процесі виконання умов договору, вирішуються шляхом переговорів між представниками сторін. Якщо спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору у порядку, визначеному відповідним чинним в Україні законодавством (п.5.3. договору).
У разі невчасного повернення фінансової допомоги, користувач зобов`язується сплатити на користь позичальника пеню у розмірі 0,1% від неповерненої суми за кожен день прострочення. Сплата пені не звільняє користувача від обов`язку повернути отриману фінансову допомогу у повному обсязі (п.5.4. договору).
Цей договір набуває чинності з моменту підписання сторонами договору і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п.6.1. договору) (а.с 6).
Позивач – ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , (позичальник) та директор Приватного підприємства «НВАЛ» (користувач) ОСОБА_2 підписали договір, про що свідчать підписи сторін на договорі, печатка підприємства копія договору міститься в матеріалах справи (а.с. 6 зворотній бік аркушу).
На підтвердження факту виконання умов договору про надання фінансової допомоги від 01.04.2025 року №25-1 та перерахування відповідачу грошових коштів за договором у загальній сумі 2 176 980,00 грн, позивач надав суду копії платіжних інструкцій та квитанцій, а саме: сума у розмірі 270 000,00 грн перерахована відповідачу 16.04.2025 року (платіжна інструкція №215434680 від 16.04.2025 року, призначення платежу: згідно з договором №25-1 від 01.04.2025 року; платник: ОСОБА_1 ); сума у розмірі 300 000,00 грн перерахована відповідачу 16.04.2025 року (платіжна інструкція №3НВК-1Х10-5В25-3928 від 16.04.2025 року, призначення платежу: згідно з договором №25-1 від 01.04.2025 року; платник: ОСОБА_1 ); сума у розмірі 390 000,00 грн перерахована відповідачу 16.04.2025 року (квитанція №1-127Л від 16.04.2025 року, призначення платежу: внесення фінансової допомоги, згідно з договором №25-1 від 01.04.2025 року від ОСОБА_1 , платник: ОСОБА_1 ); сума у розмірі 225 000,00 грн перерахована відповідачу 22.04.2025 року (квитанція №ПН16890 від 22.04.2025 року; призначення платежу: оплата згідно з договором про надання поворотної фінансової допомоги №25-1 без ПДВ від 01.04.2025 року, платник: ОСОБА_1 ); сума у розмірі 392 000,00 грн перерахована відповідачу 22.04.2025 року (квитанція №ПН3338124 від 22.04.2025 року, призначення платежу: поворотна фінансова допомога від ОСОБА_1 згідно з договором №25-1 від 01.04.2025 року без ПДВ; платник: ОСОБА_1 ); сума у розмірі 199 990,00 грн перерахована відповідачу 22.04.2025 року (платіжна інструкція №c24d81cf-3b13-4a00-92eb-e55918918234 від 22.04.2025 року, призначення платежу: про надання поворотної фінансової допомоги за договором №25-1 без ПДВ від 01.04.2025 року; платник: ОСОБА_1 ); сума у розмірі 200 000,00 грн перерахована відповідачу 29.04.2025 року (квитанція №ПН19060 від 29.04.2025 року, призначення платежу: оплата згідно з договором про надання поворотної фінансової допомоги №25-1 без ПДВ від 01.04.2025 року, платник: ОСОБА_1 ); сума у розмірі 199 990,00 грн перерахована відповідачу 29.04.2025 року (платіжна інструкція №c0768fb2-35ce-4687-8086-c83d2817c9af від 29.04.2025 року, призначення платежу: про надання поворотної фінансової допомоги за договором №25-1 без ПДВ від 01.04.2025 року; платник: ОСОБА_1 ) (а.с. 7-14).
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридична особа – Приватне підприємство «НВАЛ», код ЄДРПОУ: 14290013, було зареєстроване 02.12.1997 року, номер запису в реєстрі: 12241200000032574, дата запису в реєстрі: 14.12.2006 року, адреса місцезнаходження:  АДРЕСА_1 ; актуальний стан на фактичну дату та час формування: зареєстровано; види економічної діяльності: надання інших послуг бронювання та пов`язана з цим діяльність (79.90); діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування (55.20); діяльність засобів розміщування на період відпустки та іншого тимчасового проживання (55.20); надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний) (68.20); будівництво житлових і нежитлових будівель (41.20) (а.с. 22-24).
Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги №25-1 від 01.04.2025 року у загальному розмірі 2 176 980,00 грн.
ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Згідно з частинами 1, 2 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 
Відповідно до положень статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У частині 1 статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Фінансова допомога – фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі. Поворотна фінансова допомога – сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення (підпункт 14.1.257 пункт 14.1 стаття 14 Податкового кодексу України).
В постанові Верховного Суду від 28.08.2019 року у справі №140/125/17 зазначено, що правовою основою для отримання позики або поворотної фінансової допомоги є договір позики. За своєю цивільно-правовою природою та юридичним змістом договір про надання поворотної фінансової допомоги є договором позики, а відтак укладені між сторонами договори у даній справі, – є договорами позики.
Згідно з положеннями статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до положень статей 526, 530, 610, 611 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно із частиною 1 статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Відповідно до положень статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 99 Конституції України передбачено, що грошовою одиницею України є гривня.
Гривня є законним платіжним засобом на території України.
Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина 2 статті 192 ЦК України).
Згідно зі статтею 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці Україні – гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Відповідно до частини 1 статті 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
Згідно з положеннями статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України).
Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (частина 2 статті 628 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з частинами 1, 2 статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, – незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до частини 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частина 3 статті 1049 ЦК України).
Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України у постановах від 18.09.2013 року у справі за №6-63цс13 та від 11.11.2015 року у справі за №6-1967цс15.
У разі пред`явлення позову про стягнення боргу, позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання.
З метою забезпечення правильного застосування ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказувався факт укладення договору позики і його умови. Такі правові висновки щодо застосування ст. ст. 1046, 1047 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі за № 6-63цс13, від 02.07.2014 року у справі за №6-79цс14 та від 13.12.2017 року у справі за №6-996цс17.
Відповідно до частин 1, 2 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до положень статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Аналіз встановлених обставин справи та викладених вище норм вказує, що наявні у матеріалах справи письмові докази свідчать про існування між сторонами боргового зобов`язання за договором про надання фінансової допомоги від 01.04.2025 року №25-1, доказів виконання якого відповідачем не надано.
Так, у ході судового розгляду справи, судом встановлено, що відповідно до умов договору про надання поворотної фінансової допомоги №25-1 від 01.04.2025 року, позичальник надає користувачеві фінансову допомогу у сумі, яка не перевищує 3 000 000, 00 грн, а останній зобов`язується повернути фінансову допомогу у визначений договором термін, а загальна сума наданих відповідачу грошових коштів складає 2 176 980,00 грн, відповідно до квитанцій та платіжних інструкцій. Сторони договору узгодили всі істотні умови договору та відповідач підписав договір, зобов`язався повернути грошові кошти, отримані на виконання договору. 
Зазначені вище умови договору про надання фінансової допомоги від 01.04.2025 року №25-1 відповідають положенням ст. 533 ЦК України. Проте станом на 20.06.2025 року, відповідно до умов договору (п.3.1. договору), як і станом на день звернення позивача до суду з позовом – 22.09.2026 року, відповідач не виконав умови договору, не повернув отриману ним суму грошових коштів у загальному розмірі 2 176 980,00 грн, а зворотного суду не доведено. Навпаки відповідач визнав встановлені судом факти, не заперечує ані правову природу зобов`язання, ані факт заборгованості. Хоча відповідач стверджує, що примусове стягнення заборгованості на цій стадії призведе до припинення господарської діяльності підприємства, а неповернення коштів не свідчить про ухилення від виконання зобов`язання або відмову від його виконання. Натомість ці твердження відповідач жодним належним доказом не підтвердив, з огляду на що суд відхиляє такі як необґрунтовані та безпідставні.
З огляду на вищевикладене, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги №25-1 від 01.04.2025 року у загальному розмірі 2 176 980,00 грн.
З приводу вирішення питання про розподіл судових витрат, суд зазначає таке.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові – на позивача; у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Суд, враховуючи мотиви суду щодо повного задоволення позовних вимог, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 12 112,00 грн.
V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат.
З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі. При цьому, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 12 112,00 грн.
Керуючись статтями 5, 7, 10-13, 19, 23, 76-81, 89, 133, 141, 209, 210, 213, 228, 229, 258, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Приватного підприємства «НВАЛ» про стягнення заборгованості – задовольнити повністю.
Стягнути з Приватного підприємства «НВАЛ» (адреса місцезнаходження: м. Дніпро, пр. Лесі Українки, буд. 31Б, код ЄДРПОУ: 14290013) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість за договором про надання поворотної фінансової допомоги №25-1 від 01.04.2025 року у загальному розмірі 2 176 980,00 грн (два мільйона сто сімдесят шість тисяч дев`ятсот вісімдесят гривень 00 копійок).
Стягнути з Приватного підприємства «НВАЛ» (адреса місцезнаходження: м. Дніпро, пр. Лесі Українки, буд. 31Б, код ЄДРПОУ: 14290013) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 12 112,00 грн (дванадцять тисяч сто дванадцять гривень 00 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ф.М. Ханієва