Справа 688/765/26 
№ 2/688/951/26 

Рішення 
Іменем України

13 липня 2026 року         м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі: 
головуючого судді Березюк Н.П., 
секретаря судових засідань Кулеші Л.М., 
без участі сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог 
18.02.2026 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №8912475 від 31.03.2025 у розмірі 56700 грн, що складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу – 21000 грн., суми заборгованості за відсотками – 25200 грн та суми заборгованості за пенею, штрафами – 10500 грн.
Позов мотивований тим, що 31.03.2025 ОСОБА_1 уклала з ТОВ ««Авентус Україна» договір про надання споживчого кредиту №8912475, який підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання ним одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідач отримала кошти кредиту у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачкою з метою отримання кредиту. Підписанням договору відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна»
24.12.2025 ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу №24122025/3, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №8912475 від 31.03.2025 в сумі 56700 грн. Таким чином до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги за зобов`язаннями ОСОБА_1 по зазначеному кредитному договору.
З часу отримання права вимоги до відповідачки штрафні санкції не нараховувалися. Всупереч умовам кредитних договорів відповідачка ОСОБА_1 не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього (первісного) кредитора. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати, здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечував проти винесення заочного рішення суду.
Доводи та заперечення відповідача.
Відповідачка ОСОБА_1  в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій вказала, що позов не визнає. В поданому відзиві на позов зазначила, що позов не визнає повністю, посилаючись на те, що позивач не довів факту укладення договору саме з нею, оскільки не надав докази належності їй номеру телефону, отримання нею одноразового ідентифікатора, в матеріалах справи відсутні технічні журнали (лог-файли), ІР-адреси, дата та час авторизації та докази ідентифікації особи. Крім того, не доведений факт отримання нею кредитних коштів, оскільки позивачем не надано первинних бухгалтерських документів, платіжного доручення, банківських виписок про зарахування коштів та доказів належності банківської картки саме їй. Також вказала, що позивач не довів наявності у нього статусу належного кредитора, оскільки вона не отримувала повідомлення про відступлення права вимоги та в матеріалах справи відсутні докази вручення їй такого повідомлення. Заявляючи вимогу про стягнення 56700 грн заборгованості, позивач не надав детального покрокового розрахунку, де б зазначив періоди нарахування, розмір процентної ставки, не підтвердив правомірність нарахування штрафних санкцій в сумі 10500 грн, які є неспівмірними. За наведених обставин, просила суд відмовити в задоволенні позову.
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
18.02.2026 позивач звернувся до суду з цим позовом.
25.02.2026 суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача, відкрив спрощене позовне провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 24.03.2026.
04.03.2026 відповідач направила до суду відзив на позов, в якому просила відмовити в задоволенні позову та витребувати у позивача технічні докази укладення електронного договору, підтвердження належності номеру телефону та банківської картки відповідачу, детальний розрахунок заборгованості та докази належного повідомлення про відступлення права вимоги.
05.03.2026 представник позивача направив до суду відповідь на відзив, в якому просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що між сторонами укладено договір в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. Відповідачка через особистий кабінет на веб-сайті первісного кредитора подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе та підтвердила умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслав позичальнику за допомогою засобів зв`язку на зазначений нею номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідачка використала для підтвердження підписання кредитного договору. Також вказав, що додатково товариством здійснюється верифікація банківської картки клієнта, що дає змогу встановити власника банківської картки та особу, яка заповнює заявку, як одну і ту саму особу. Тобто для укладення кредитного договору відповідачем вчинено ряд дій, без здійснення яких договір не був би укладений, що в свою чергу підтверджує укладання вказаного договору в електронній формі. При цьому відповідачка була належним чином ознайомлена з умовами кредитного договору. Крім того, ОСОБА_1 фактично не заперечила отримання грошових коштів за умовами кредитного договору, але намагається показати, що позивач не довів його належним чином. Однак, при цьому будучи власником карткового рахунку, на який перераховані кредитні кошти, не надала суду належних і допустимих доказів на спростування вказаної обставини. Також зазначив, що договори факторингу укладені у встановленому законом порядку та не визнані недійсними.
09.03.2026 відповідач ОСОБА_1 направила до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому вказала, що позивачем не доведено укладення саме з нею кредитного договору, оскільки не надано доказів, які б підтверджували належну ідентифікацію особи позичальника, відправлення одноразового ідентифікатора саме їй та введення нею такого коду, технічних журналів інформаційної системи. У відзиві на позов позивач просить витребувати банківські документи, що підтверджують перерахунок коштів, тобто на момент подання позову позивач не мав належних доказів на підтвердження своїх вимог. Надані позивачем документи щодо факторингу не дають можливості встановити факт передачі права вимоги саме щодо неї, обсяг переданих прав та підстави виникнення заявленої суми заборгованості. Крім того, позивач не обґрунтував суму заборгованості, а саме: порядок нарахування процентів, періоди їх нарахувань, підстави нарахування штрафних санкцій та структуру заявленої до стягнення суми. А також зазначила, що відсутність у позивача належних доказів не може покладатись у вину відповідачу.
24.03.2026 суд задовольнив клопотання сторін та витребував у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо наявності у ОСОБА_1 карткових рахунків, відкритих у АТ КБ «ПриватБанк» 31.03.2025; щодо належності ОСОБА_1 карткового рахунку № НОМЕР_1 ; щодо надходження 31.03.2025 на картковий рахунок № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 21000 грн та виписку по рахунку за номером картки НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 . А також витребував у ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належним чином засвідчену копію договору факторингу, на підставі якого позивач набув право вимоги до відповідача ОСОБА_1 ; повний реєстр боржників, який є додатковим до вказаного договору факторингу; акт приймання-передачі прав вимоги за договором факторингу; документи, які підтверджують включення кредитного договору, укладеного з відповідачем ОСОБА_1 , до реєстру переданих прав вимоги; належним чином засвідчену копію кредитного договору №8912475, укладеного 31.03.2025 між відповідачкою ОСОБА_1 та первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна»; первинні бухгалтерські документи, які підтверджують нарахування заборгованості та повний розрахунок заборгованості із зазначенням дати та суми видачі кредиту, періодів нарахування процентів, розміру процентної ставки, підстав нарахування штрафних санкцій, докази належного повідомлення відповідачки ОСОБА_1 про відступлення права вимоги. Судове засідання відклав на 28.04.2026.
10.04.2026 представник позивача на виконання ухвали суду від 24.03.2026 надав суду належним чином завірені копії договору факторингу №24122025/3 від 24.12.2025; акту прийому-передачі Реєстру боржників за цим договором факторингу, платіжної інструкції згідно договору факторингу, витягу з Реєстру боржників від 24.12.2025 до договору факторингу, кредитного договору №8912475 від 31.03.2025. При цьому, в заяві на виконання умов ухвали вказав, що в законодавстві України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті заборгованості на рахунок первісного позикодавця, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Крім того, вказав, що до позовної заяви позивачем долучено детальний розрахунок заборгованості та доказ підтвердження перерахування коштів відповідачу за кредитним договором №08912475. Укладаючи кредитний договір сторонами було узгоджено всі умови щодо нарахування відсотків, які і були у подальшому нараховані первісним кредитором у чіткій відповідності до цих умов. При цьому, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало жодних додаткових нарахувань і не застосовувало штрафних санкцій до відповідача.
24.03.2026 суд задовольнив клопотання сторін та витребував відповідні докази, судове засідання відклав на 28.04.2026.10.04.2026 представник позивача направив до суду заяву на виконання вимог вищевказаної ухвали з додатками. 28.04.2026 розгляд справи відкладений на 21.05.2026 у зв`язку з ненадходженням витребуваних доказів з АТ КБ «ПриватБанк». 01.05.2026 до суду надійшла відповідь АТ КБ «ПриватБанк» про те, що на ім`я ОСОБА_1 в банку не емітовано картку № НОМЕР_2 , тому відсутня можливість надати запитувану інформацію.
21.05.2026 суд встановив, що в клопотанні представника позивача про витребування доказів помилково не вказана остання цифра номеру банківської картки відповідачки НОМЕР_3 , на яку перераховувалися кошти, тому такі ж відомості щодо номеру карти були зазначені в ухвалі суду про витребування доказів у АТ КБ «ПриватБанк», що привело до надходження до суду інформації, яка не має значення для розгляду справи, тому витребував у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , карткового рахунку № НОМЕР_3 ; надходження 31.03.2025 на картковий рахунок № НОМЕР_3 грошових коштів в сумі 21000 грн та виписку по рахунку за номером картки НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 . Судове засідання відклав на 17.06.2026.17.06.2026 суд відклав розгляд справи на 13.07.2026 у зв`язку з відсутністю витребуваних судом документів.
24.06.2026 до суду надійшли витребувані судом докази від АТ КБ «ПриватБанк».
13.07.2026 сторони до суду не з`явилися. Суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виклад встановлених судом обставин та зміст спірних правовідносин
Суд встановив, що 31.03.2025 ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна» уклали договір про надання споживчого кредиту №8912475, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки.
Відповідно до п.п. 1.3, 1.4 договору загальна сума кредиту становить 21000 грн та строк кредитування 360 днів. Сторони погодили періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит Графік платежів, що є Додатком №1 до цього договору. 
Згідно п. 1.5.1, 1.9.1, 1.10.1 договору стандартна процентна ставка становить 1,00 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в. п. 1.4 цього договору. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною процентною ставкою складає 2333,95% річних, а орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою – 96600 грн.
Згідно з п. 2.1 договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки НОМЕР_5 .
За умовами цього договору відповідачка зобов`язалась повернути отримані грошові кошти у визначений договором строк.
Кредитодавець виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачці кредитні кошти згідно умов кредитного договору в загальній сумі 21000 грн, а відповідач їх отримала, що підтверджується інформацією ТОВ «Пейтек» за вих. №20251231-1.1 від 31.12.2025, відповідно до якої 31.03.2025 о 16 год. 11 хв. успішно перераховано кошти в сумі 21000 грн на електронний платіжний засіб НОМЕР_5 , призначення платежу – виконання фінансових зобов`язань відповідно до укладеного договору №8912475 від 31.03.2025.
Згідно повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» за вих. №20.1.0.0.0/7-260602/62998-БТ від 09.06.2026, банком на ім`я ОСОБА_1 емітовано платіжну картку № НОМЕР_6 на яку 31.03.2025 зараховано кошти в сумі 21000 грн.
Відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, вчасно кошти не повернула, тому має заборгованість в розмірі 56700 грн, що складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу – 21000 грн., суми заборгованості за відсотками – 25200 грн та суми заборгованості за пенею, штрафами – 10500 грн, що підтверджується відповідним розрахунком, наявним в матеріалах справи.
24.12.2025 ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» уклали договір факторингу №24122025/3, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі божників. Згідно витягу із вказаного реєстру боржників, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 в сумі 56700 грн., з яких 21000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 25200 грн. сума заборгованості за відсотками, 10500 грн сума заборгованості за пенею, штрафами.
Застосовані норми права.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 цього Кодексу встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Відповідно до ч.2 ст.1048 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1 сьт.599 ЦК України).
Відповідно до змісту ст. ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. 
Мотиви та висновки суду.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
31.03.2025 ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Авентус Україна» договір про надання споживчого кредиту №8912475, який підписаний накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий кредитодавцем на її номер мобільного телефону. 
Відповідачка отримала кредитні кошти в сумі 21000 грн в повному об`ємі, які надійшли на її платіжну карту. Суд зазначає, що кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису. Відтак, укладення договору у запропонованій формі із запропонованими умовами, відповідало внутрішній волі відповідачки ОСОБА_1 , оскільки саме вона зареєструвалась в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, заповнила заявку, встановленої форми на сайті на отримання кредиту, повідомивши інформацію про власні прізвище ім`я та по батькові, дату народження, паспортні дані, податковий номер, контактні дані: адресу реєстрації та місця проживання, контактний номер мобільного телефону, адресу електронної пошти, номер банківської карти, обрала суму кредиту, проценти за користування кредитом, які необхідні для прийняття товариством рішення про надання кредиту. Без отримання смс-повідомлення, кредитний договір з ОСОБА_1 не були б укладені. Відповідачка була вільною у виборі фінансової установи для отримання кредитів, а факт отримання коштів підтверджує вільне волевиявлення на вчинення правочину.
Будь-яких відомостей про протиправне використання особистих даних відповідачки сторонніми особами, в тому числі номером мобільного телефону, на який товариством були надіслані одноразові ідентифікатори для підписання кредитного договору, та банківського рахунку, в матеріалах справах немає.
Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідачки виникли зобов`язання по поверненню суми отриманого кредиту та сплати відповідної плати за користування кредитом. Сторони погодили умови кредитування, в тому числі кількість та розмір платежів, періодичність їх внесення, розмір процентної ставки, строк кредитування, порядок продовження строку користування кредитними коштами (строку договору).
Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року по справі №2-383/2010 стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Відповідно до ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
24.12.2025 ТОВ «Авентус Україна» уклав договір факторингу з ТОВ «ФК «ЄАПБ», за яким до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором.
Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Правовідносини з приводу відступлення права вимоги регулюються главою 73 «Факторинг» ЦК України.
Згідно статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Частина перша статті 1078 ЦК України передбачає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
За статтею 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Відповідно до ч.2 статті 1082 ЦК України боржник має право вимагати від фактора надання йому доказів того, що передання права грошової вимоги мало місце, тобто надати копію договору факторингу. Якщо фактор не виконає цієї вимоги, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним за основним договором.
Відтак ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є належним позивачем.
Відповідачка ОСОБА_1 кредитні кошти не повернула ні первісному кредитору, ні позивачу, а тому позов в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсоткам за користування кредитом підлягає задоволенню повністю.
Вимоги про стягнення пені, штрафів задоволенню не підлягають з огляду на таке.
24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року, Дія воєнного стану в Україні неодноразово продовжена та діє дотепер.
Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Із зазначеного слідує, що законодавець звільнив позичальників від відповідальності визначеної статтею 625 ЦПК України, а також неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24.02.2022 та такі нарахування підлягають списанню.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення заборгованості за пенею, штрафами в сумі 10500 грн. задоволенню не підлягають, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №8912475 від 31.03.2025 у розмірі 46200 грн, що складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу – 21000 грн. та суми заборгованості за відсотками – 25200 грн.
Розподіл судових витрат.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2662,40 грн, позов задоволено частково на 81,48% (46200:56700х100%), а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2169,32 грн судового збору.
Керуючись ст.ст. 141, 176, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 289, 352, 354 ЦПК України, суд 

ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №8912475 від 31.03.2025 у розмірі 46200 (сорок шість тисяч двісті) грн, що складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу – 21000 грн та суми заборгованості за відсотками – 25200 грн.
В решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 2169,32 гривень судових витрат.  
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ЄДРПОУ 35625014; 
відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 . 
Повний текст рішення складений 13.07.2026. 

Суддя:         Неоніла БЕРЕЗЮК