Справа № 757/49562/25-пГоловуючий в суді І інстанції - Константінова К.Е.
Провадження № 33/824/1208/2026 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
22 травня 2026 року м. Київ 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,
секретарі: Ганжа В.В., Сіваєва Ю.В.,
за участю: 
особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 ,
захисника - адвоката Гарбуза М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Гарбуза Максима Васильовича на постанову Печерського районного суду м. Києва від 03 грудня 2025 року, якою:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,-
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , 23.09.2025 о 21 год. 20 хв. в м. Києві по вул. Євгена Коновальця, 34, керував автомобілем Мерседес, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, що погано реагують на світло, всупереч п. 2.5 Правил дорожнього руху, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в законному порядку, що зафіксовано на нагрудні боді-камери № 473868 працівників поліції.
Постановою Печерського районного суду м. Києва від 03 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Гарбуз М.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова не відповідає фактичним обставинам справи, є упередженою, формальною та винесеною з істотним порушенням вимог діючого законодавства, норм матеріального та процесуального права.
Апелянт вказує, що працівники поліції не вимагали від ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі та не оформлювали направлення на огляд до медичного закладу.
Крім того, із матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 допустив будь-які порушення Правил дорожнього руху, за які його слід було зупиняти. Більше того, не вбачається і не є доведеним навіть сам факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. У зв`язку із чим всі вимоги працівників поліції щодо огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не був зобов`язаний виконувати. А всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини.
Відтак, на думку сторони захисту, зібрані у справі про адміністративне правопорушення матеріали не відповідають вимогам ст. 251, 256 КУпАП, факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є недоведеним, а точніше відсутнім. 
Заслухавши доповідь судді,
пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Гарбуза М.В., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Так, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладаючи на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, суд першої інстанції посилався на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, постановою серії ЕПР1 № 463125 від 23.09.2025, переглянутим в судовому засіданні долученим працівниками поліції диском із відеозаписом з місця події.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 23.09.2025 о 21 год. 20 хв. в м. Києві по вул. Євгена Коновальця, 34, керував автомобілем Мерседес, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, що погано реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився на боді-камеру 473868, чим порушив п. 2.5 ПДР.
За приписами пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За порушення даної норми права встановлено відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Так, диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто, одними із ознак складу даного правопорушення є відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.
При цьому, орган, який складає матеріали справи про адміністративне правопорушення, повинен довести даний факт.
Апеляційний суд звертає увагу, що за приписами ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, зокрема чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи витребувано необхідні додаткові матеріали.
Положення ст. 266 КУпАП, передбачають, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 255 КУпАП такий обов`язок покладений на органи Національної поліції.
Стаття 256 КУпАП визначає вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, в якому окрім зазначення відомостей про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місця, часу вчинення і суті адміністративного правопорушення; нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення тощо, також зазначаються інші відомості, необхідні для вирішення справи.
До протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 463125 за ч. 1 ст. 130 КУпАП від 23.09.2025 року щодо ОСОБА_1 додано відеозапис зі службових нагрудних камер на DVD-диску.
Із відеозапису з нагрудних камер працівників поліції слідує, що 23.09.2025 співробітники поліції зупинили автомобіль Мерседес, д.н.з. НОМЕР_2 під керування ОСОБА_1 , за порушення правил дорожнього руху, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. 
Відео починається з того, що водій запитує, з якого приводу складається протокол, на що поліцейський зазначає, що він вже йому вказував. В подальшому ОСОБА_1 просить пояснити ще раз, оскільки він не зрозумів, на що поліцейський не реагує. ОСОБА_1 знову просить пояснити, зазначаючи, що він спілкується нормально, на що поліцейський відповідає, що нормально.
В подальшому поліцейський звертається до ОСОБА_1 з питанням чи поїде він до лікаря. ОСОБА_1 запитує чому, на що поліцейський відповідає, що оскільки він порушив ПДР, то є потреба поїхати до лікаря.
Апеляційний суд звертає увагу, що поліцейськими не були встановлені і вказані ознаки сп`яніння ОСОБА_1 , а лише те, що він порушив ПДР.
ОСОБА_1 не висловлював своєї незгоди з тим, що необхідно їхати до лікаря, а лише зауважив, що треба проконсультуватися у захисника. Разом з тим, поліцейські не стали чекати і склали протокол. В подальшому ОСОБА_1 неодноразово звертався до поліцейських і висловлював свою згоду їхати до лікаря, але поліцейські сіли в службовий автомобіль і поїхали.
При таких обставинах відеозаписом, який є об`єктивним доказом у справі, не підтверджується факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відповідно до встановленого законом порядку, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Проте, місцевий суд на це уваги не звернув, поверхово і без наявності належних об`єктивних доказів визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, суд першої інстанції не в повній мірі виконав вимоги ст. 245, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи з метою встановлення, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Окрім того, як встановлено під час судового розгляду, ТУ ДБР у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 62026100120000284 від 04.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, щодо можливих неправомірних дій з боку співробітників УПП у м. Києві, які виразились у зупиненні ОСОБА_1 та складанні на останнього матеріалів про адміністративне правопорушення за надумане правопорушення.
За встановлених обставин апеляційний суд приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги захисника частково заслуговують на увагу.
Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки матеріалами справи спростовано факт відмови його від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відповідно до встановленого законом порядку.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Таким чином, підсумовуючи вище викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджено, поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, оскільки відповідно до змісту ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому постанову Печерського районного суду міста Києва від 03.12.2025 необхідно скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Гарбуза Максима Васильовича - задовольнити.
Постанову Печерського районного суду м. Києва від 03 грудня 2025 року щодо ОСОБА_1 - скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Рудніченко