| | Справа №760/25988/25 2/760/7757/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року м. Київ
Солом`янський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Майстренка О.М., при секретарі судового засідання Васильчук С.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
встановив:
У вересні 2025 року позивач Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (далі - відповідачі) про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення, теплової енергії, централізованого постачання гарячої води та постачання гарячої води.
Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що у зв`язку з невиконанням відповідачами своїх обов`язків щодо оплати спожитих послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, постачання теплової енергії та постачання гарячої води, за відповідачами рахується заборгованість в загальному розмірі 153131,91 грн. 
На момент подачі позову заборгованість не погашена, а тому позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість та понесені судові витрати. 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим у справі визначено суддю Майстренка О.М.
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 14.11.2025 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, в якій відповідачу в порядку ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено 15-ти денний строк для подання відзиву з викладенням заперечення проти позову.
Відповідачем ОСОБА_2 відзив до суду не поданий на спростування чи підтримання зазначеної позиції.
В судовому засіданні призначеному на 03.06.2026 відповідач ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення позовних вимог в частині стягнення з неї заборгованості.
Представник позивача у судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку.
Судове засідання було перенесено на 21.07.2026.
16 липня 2026 року до суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заява, в якому остання заперечує проти задоволення позовних вимог та просить суд відмовити у задоволенні позову, крім того просить застосувати строки позовної давності. 
В обґрунтування зазначеної вище позиції зазначає, що вона не проживає у зазначеній квартирі з 2022 року. Крім того відповідач ОСОБА_1 зазначає, що з 15.12.2022 остання не перебуває на території України про, що свідчать долучені відповідні докази долучені до відзиву. Зазначила, що інфляційна складова боргу, пеня та 3 % річних не підлягають задоволенню.
21 липня 2026 року у судове засідання з`явилася відповідач ОСОБА_1 в якому підтримала свою позицію викладену у відзиві на позовну заяву.
Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти позиції яку підтримала відповідач ОСОБА_1 та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Судове засідання перенесено на 10.09.2026.
14 серпня 2026 року до суду від представника позивача надійшли письмові пояснення в яких останній вважає поданий відзив необґрунтованим, безпідставним. Просить суд позов задовольнити в повному обсязі.
09 вересня 2026 року до суду від ОСОБА_1 надішли заперечення на письмові пояснення представника позивача в яких відповідач зазначила, що доводи викладені у письмових поясненнях представника позивача не аргументовані. У зв`язку з чим просить суд відмовити у позові в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості та застосувати позовну давність.
Представник позивача у судове засідання призначене на 10.09.2026 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Відповідачі в судове засідання призначене на 10.09.2026 не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку.
За загальним правилом ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідачів.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Отже, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд зазначає таке.
Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та централізоване постачання гарячої води регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV (надалі - Закон) та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630.
Правовідносини з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VIII (надалі - Закон), Постановою КМУ від 11.12.2019 № 1182 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води» (далі - постанова Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182) та Постановою КМУ від 21.08.2019 № 830 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії» ( далі постанова - Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830).
Відповідно до вимог вказаних вище нормативно-правових актів, послуги з ЦО/ЦПНВ та послуг з ТЕ/ПГВ, надаються споживачеві згідно з договорами, що оформлюються послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, такий договір є договором приєднання.
На виконання вимог законодавства КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085).
Свіченням повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг споживачами.
Згідно наявних в матеріалах справи відомостей відповідачі є споживачами послуг з 
ЦО/ЦПГВ за адресою: АДРЕСА_1 .
Будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому під`єднаний до мереж тепло- та водопостачання. Квартира відповідача під`єднана до внутрішньо-будинкової системи тепло- та водопостачання з 01.05.2018.
Крім того, позивач на підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 № 602-18, укладеного між ПАТ «Київенерго» та позивачем, набув право вимоги до відповідачів з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення грн та з централізованого постачання гарячої води.
Відповідачі від послуг централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та інших послуг зазначених вище у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлялися (не відключалися).
Отже, виникнення цивільних прав та обов`язків підтверджується діями сторін, а саме: позивач надає послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води, щомісячно надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а Відповідачі споживають надані послуги та зобов`язані оплатити їх вартість.
Відповідно до ст. 20 Закону, п. п. 18, 20, 30 Правил, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у встановлені строки. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.
Проте відповідачі своєчасно не сплачують за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води інших послуг вказаних вище, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 31.07.2025 в загальному розмірі становить 153131,91 грн з яких:
централізоване опалення за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 11686 грн 29 коп, інфляційна складова боргу у розмірі 1998 грн 36 коп, 3% річних у розмірі 525 грн 40 коп;
централізоване постачання гарячої води за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 30998 грн 90 коп, інфляційна складова боргу у розмірі 5300 грн 81 коп, 3 % річних у розмірі 1393 грн 68 коп;
постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 у розмірі 15249 грн 70 коп, інфляційна складова боргу у розмірі 2115 грн 86 коп, 3 % річних у розмірі 556 грн 52 коп, пеня у розмірі 677 грн 10 коп;
послуги з постачання гарячої води за період з 01.11.2021 у розмірі 32103 грн 47 коп, інфляційна складова боргу у розмірі 4227 грн 30 коп, 3 % річних у розмірі 1098 грн 95 коп, пеня у розмірі 1337 грн 05 коп;
заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 12856 грн 18 коп, інфляційна складова боргу у розмірі 2198 грн 41 коп, 3% річних у розмірі 578 грн;
заборгованість за спожиті до 01.05.2018 централізованого постачання гарячої води у розмірі 21525 грн 18 коп, інфляційна складова боргу у розмірі 3680 грн 81 коп, 3% річних у розмірі 967 грн 75 коп;
плата за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1128 грн 32 коп;
плата за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 807 грн 40 коп;
внески за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого опалення у розмірі 120 грн 47 коп.
Позивач просить суд стягнути суму заборгованості з відповідачів солідарно.
Згідно із ст. 633 Цивільного кодексу (далі - ЦК України) публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В умовах статей 641, 642 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
У ч. 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно із ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
До того ж, слід зазначити, що факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, необхідним є доведення факту надання та споживання таких послуг. Відповідне позиція викладене у постанові Верховного Суду від 21.04.2020 у справі № 910/7968/19.
Як встановлено судом ОСОБА_1 не проживала та не споживала надані послуги за адресою АДРЕСА_1 про, що свідчать долучені до відзиву докази які підтверджують факт не проживання за адресою яку зазначає позивач у своєму позові.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Солідарний обов`язок виникає у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (стаття 541, частина перша статті 542 ЦК України).
За вказаного заборгованість яку просить стягнути позивач підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 .
Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, то суд зазначає таке.
Відповідно до положень ст.ст. 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Оскільки обов`язок щодо сплати за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води виникає у споживача кожного місяця, позовна давність підлягає застосуванню до кожного з платежів окремо.
30 березня 2020 року був прийнятий Закон України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п. 12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені ст.ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину.
Вказаний закон набрав чинності 02.04.2020.
Відтак, КП «Київтеплоенерго» в межах строку позовної давності мало право на стягнення лише заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, яка утворилася, починаючи з 02.04.2017.
Заборгованість, яка утворилася до вказаної дати стягненню не підлягає.
При цьому, КП «Київтеплоенерго» надало суду розрахунок заборгованості, нарахованої починаючи з 01.07.2015 і по 31.07.2025.
Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом
(ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України).
З урахуванням викладеного, з відповідача на користь КП «Київтеплоенерго» не підлягає стягненню заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення послуги та централізованого постачання гарячої води, нараховані, інфляційні втрати та 3% річних нараховані до 01.05.2018.
З огляду на зазначене позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з нарахованими інфляційними складовими боргу, 3 % річних та пені за період з 01.05.2018 по 31.07.2025 в розмірі 111325, 58 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При поданні позовної заяви до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028 грн.
Пропорційно до частини задоволених позовних вимог (72,70%) з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2201,36 грн судового збору за подання позову.
Керуючись ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 223, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279 ЦПК України, суд
ухвалив:
У задоволенні позовних вимог Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості - відмовити.
Позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_2 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за надані послуги за період з 01 травня 2018 року по 31 липня 2025 року у розмірі 111325 гривень 58 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судові витрати із сплати судового збору у розмірі 2201 гривня 36 копійок.
У задоволенні іншої частини позовних вимог Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_2 - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення подається учасниками справи безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо сторін:
позивач Комунальне підприємство виконавчого округу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», код ЄДРПОУ 40538421, адреса: м. Київ, площа Івана Франка, 5,
відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ;
відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя О. Майстренко