ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

майдан Незалежності, 1, м. Хмельницький, 29607, тел. (0382) 71-81-84, (0382) 71-81-83
e-mail: inbox@km.arbitr.gov.ua, ЄДРПОУ 03500128
_______________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
м. Хмельницький 
"23" липня 2026 р. Справа № 924/249/26 

Господарський суд Хмельницької області у складі
судді Крамара С.І., розглянувши без виклику учасників справи заяву Фермерського господарства "Андріївське плюс", с. Чорна Старокостянтинівського району Хмельницької області про винесення додаткового рішення про вирішення питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стандарт ойл Україна", м. Київ
до Фермерського господарства "Андріївське плюс", с. Чорна Старокостянтинівського району Хмельницької області
про стягнення 492 773,39грн, з яких: 323 400,00грн - основного боргу, 39 002,93грн - пені, 45 293,72грн - 36% річних, 4 226,74грн - інфляційних втрат, 80 850,00грн - штрафу

В С Т А Н О В И В:
06.03.2026 до господарського суду області через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Стандарт ойл Україна", м.Київ до Фермерського господарства "Андріївське плюс", с.Чорна Старокостянтинівського району Хмельницької області про стягнення 492 773,39грн, з яких: 323 400,00грн - основного боргу, 39 002,93грн - пені, 45 293,72грн - 36% річних, 4 226,74грн - інфляційних втрат, 80 850,00грн - штрафу у зв`язку із неналежним виконанням вимог договору поставки нафтопродуктів №24-10/2023 від 24.10.2023 року.
Рішенням господарського суду області від 06.07.2026 у позові відмовлено.
13.07.2026 представником відповідача - Фермерського господарства "Андріївське плюс", с.Чорна Старокостянтинівського району Хмельницької області через систему "Електронний суд" подано заяву про винесення додаткового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до якого, позивач просить стягнути з позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 45 000,00грн.
Згідно зі ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
В свою чергу, відповідно до ч.3 ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Відтак, оскільки відповідач просить ухвалити додаткове рішення про судові витрати, вирішення питання щодо яких, згідно наведених приписів здійснюється судом без повідомлення учасників справи, суд не призначає судове засідання для розгляду заяви відповідача про винесення додаткового рішення.

Під час розгляду питання про розподіл судових витрат судом встановлено та враховується таке.
Відповідно до положень ч.ч. 1-3 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.
Згідно з ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в чому числі витрати на професійну правничу допомогу.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч.1 ст.16 ГПК України). Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч.2 ст.16 ГПК України).
Пунктом 1 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.
Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, ордеру (ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Як вбачається з матеріалів справи, адвокат Грицай Леонід Миколайович надавав послуги відповідачу - Фермерському господарству "Андріївське плюс" на підставі договору про надання правової допомоги №б/н від 02.04.2026 та ордеру серії ВХ №1122880 від 02.04.2026 на надання правничої допомоги.
Згідно акту приймання виконаних робіт від 08.07.2026, адвокатом Грицаєм Л.М. вказано обсяг наданих, а відповідачем прийнятих послуг в розмірі 45 000,00грн.
Частиною 4 ст.126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України).
Частиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у відзиві від 03.04.2026 зазначив на необхідності розподілу судових витрат, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу, та надав орієнтовний детальний опис правничої допомоги в розмірі 42 000,00грн.
В судовому засіданні 15.06.2026 та 06.07.2026, у відповідності до ч.8 ст.129 ГПК України, представником відповідача заявлено заяву, занесену до протоколу. 
На адресу суду представник відповідача 13.07.2026, тобто з дотримання строку ст.129 ГПК України, подав заяву (сформовану в системі "Електроний суд") щодо вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу та докази надання такої допомоги в розмірі 45 000,00грн.
Відповідно до п.12 ч.3 ст.2 ГПК України однією з основних засад господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Водночас, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (наприклад, рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04, п. 269).
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.11.2020р. у справі №922/2869/19, від 08.04.2020р. у справі №922/2685/19 та практиці Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015р., п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009р., п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006р., п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р.
Виходячи зі змісту положень частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.
Представником позивача у відповіді на відзив від 13.04.2026 зазначено на необґрунтованості розміру правничої допомоги та необхідності її документального підтвердження.
Судом також враховано, що поряд зі згаданим принципом змагальності сторін іншими основними засадами (принципами) господарського судочинства також є: верховенство права та пропорційність.
Згідно із ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Як передбачено ст. 15 Господарського процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Отже, з врахуванням викладеного, виходячи зі змісту норм статей 3, 11, 15 Господарського процесуального кодексу України, питання про співмірність заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу має вирішуватись із застосуванням критеріїв пропорційності та розумності, керуючись принципом верховенства права.
Судом враховано, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17, від 04.03.2025 у справі №906/400/22).
Судом також враховано, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Враховуючи вищевикладене, з урахуванням змісту прийнятого рішення, принципу співрозмірності, критеріїв пропорційності та розумності, складності справи, судом вважаються обґрунтованими витрати Фермерського господарства "Андріївське плюс", с.Чорна Старокостянтинівського району Хмельницької області на професійну правничу допомогу у розмірі 23 000,00грн. 
Керуючись ст. ст. 2, 4, 73, 74, 86, 123, 129, 233, 238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стандарт ойл Україна" (вул. Героїв Полку "Азов", буд.12, м. Київ, 04212; код ЄДРПОУ 43258230) на користь Фермерського господарства "Андріївське плюс" (с.Чорна, Старокостянтинівський район, Хмельницька область, 31140; код ЄДРПОУ 34342269) 23 000,00грн (двадцять три тисячі гривень 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.
Видати наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Порядок подання апеляційної скарги визначений ст.257 та пп.17.5 п.17 Розділу ХІ „Перехідні положення” ГПК України.

Суддя С.І. Крамар