ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2026 року | Справа №160/5693/26

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Керівника Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра Кузьменка Сергія Сергійовича в інтересах держави в особі Міністерства культури України та Управління з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради до Релігійної організації Спасо-Преображенський кафедральний собор Дніпропетровської Єпархії Української Православної церкви в м. Дніпропетровську про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Керівника Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра Кузьменка Сергія Сергійовича в інтересах держави в особі Міністерства культури України та Управління з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради до Релігійної організації Спасо-Преображенський кафедральний собор Дніпропетровської Єпархії Української Православної церкви в м. Дніпропетровську, в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Релігійної організації Спасо-Преображенський кафедральний собор Дніпропетровської Єпархії Української Православної церкви в м. Дніпропетровську, яка полягає в неукладенні з Управлінням з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради охоронного договору на пам`ятку архітектури національного значення з охоронним номером 040040 «Преображенський собор», яка розташована за адресою: пл. Соборна, 15а (адреса за обліком пл. Соборна) у м. Дніпрі на умовах і в порядку, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 №1768;
- зобов`язати Релігійну організацію Спасо-Преображенський кафедральний собор Дніпропетровської Єпархії Української Православної церкви в м. Дніпропетровську протягом одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили укласти з Управлінням з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради охоронний договір на пам`ятку архітектури національного значення з охоронним номером 040040 «Преображенський собор», яка розташована за адресою: пл. Соборна, 15а (адреса за обліком - пл. Соборна) у м. Дніпрі на умовах і в порядку, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 №1768.
Обґрунтовуючи позов, прокурор зазначив, що, всупереч вимогам чинного законодавства, з моменту набуття права державної власності на будівлю пам`ятки культурної спадщини архітектури національного значення з охоронним номером 040040 «Преображенський собор», яка розташована за адресою: пл. Соборна, 15а (адреса за обліком - пл. Соборна) у м. Дніпрі, не вживаються жодні дії, направлені на збереження пам`ятки та приведення її до належного стану, у зв`язку із чим пам`ятка залишається без належного захисту та укладеного охоронного договору, а дієві та вкрай необхідні заходи щодо залучення та виділення коштів, утримання та приведення її до належного стану ані власником, ані фактичними користувачами не вживаються. З огляду на викладене беззаперечно існують підстави для вжиття прокуратурою заходів представницького характеру шляхом звернення до суду із позовними вимогами зобов`язального характеру по укладенню охоронного договору на пам`ятку.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2026 р. відкрито провадження у адміністративній справі; справу №160/5693/26 призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).
06.04.2026 року Міністерством культури України подано письмові пояснення у справі, відповідно яких зазначиють, що відповідно до преамбули Закону об`єкти культурної спадщини, які знаходяться на території України, у межах її територіального моря та прилеглої зони, охороняються державою. Охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Відповідно до пункту 21 частини другої статті 5 Закону до повноважень Міністерства, як центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, належить погодження охоронних договорів на пам`ятки національного значення. Преображенський собор, 1835 р., що розташований на пл. Соборній у м. Дніпрі занесений до Державного реєстру нерухомих пам`яток України як пам`ятка архітектури національного значення (охоронний № 040040), постановою Кабінету Міністрів України від 26.03.2024 № 337. За результатами перевірки системи електронного документообігу Міністерства встановлено, що листом від 19.04.2023 №1/6-8 (копія додається) Управління направило до Міністерства на погодження охоронний договір на зазначену пам`ятку національного значення (з додатками). Зазначають, що розглянувши направлений пакет документів, Міністерство листом від 17.05.2023 № 12/35/34-23 (копія додається) відмовило у погодженні охоронного договору у зв`язку із відсутністю передбачених Порядком №1768 (у редакції, чинній на момент подання документів), додатків, а саме паспорта пам`ятки. Повторно пакет документів для погодження охоронного договору на пам`ятку «Преображенський собор» до Міністерства не надходив. Відомості щодо погодження охоронного договору на зазначену Пам`ятку в розпорядженні Міністерства відсутні. З огляду на викладене вважають позовні вимоги обгрунтованими та просять задовольнити позов в повному обсязі.
23.06.2026 року в.о. керівника Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра подано до суду додаткові пояснення у справі, а саме отримання відповіді від Міністерства культури України щодо ненадходження повторно пакету документів для погодження договору на пам`ятку «Преображенський собор» та висловлено клопотання про долучення додаткових доказів.
Релігійною організацією Спасо-Преображенський кафедральний собор Дніпропетровської Єпархії Української Православної церкви в м. Дніпропетровську відзиву проти позову не було подано.
Відповідно до ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За змістом приписів п.8 ч.6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності, зокрема, є типові справи.
Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Згідно з ч. 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Постановою Ради Міністрів Української РСР №970 від 24.08.1963 «Про впорядкування справи обліку та охорони пам`ятників архітектури на території Української РСР» затверджено список пам`ятників архітектури Української РСР, що перебувають під охороною держави. У цьому переліку під порядковим номером 149 включено – Преображенський собор. 
Розпорядженням Дніпропетровського міського голови №614-р від 21.07.2005 «Про присвоєння адреси будівлі Спасо-Преображенського Кафедрального Собору Дніпропетровської єпархії Української Православної Церкви на пл. Жовтневій (Жовтневий район)» будівлі собору було присвоєно адресу – пл. Жовтнева, 15-А. 
Розпорядженням Дніпропетровського міського голови №882-р від 24.11.2015 «Про перейменування топонімів м. Дніпропетровська» площу Жовтневу перейменовано на площу Соборну. 
В подальшому на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 337 від 26.03.2024 «Про внесення об`єктів культурної спадщини національного значення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України» у зв`язку з внесенням до Державного реєстру нерухомих пам`яток України до переліку пам`яток архітектури національного значення включено «Преображенський собор» (адреса за обліком – місто Дніпро, пл. Соборна) та присвоєно охоронний номер 040040. 
Також встановлено, що зазначена будівля розташована у межах Центрального історичного ареалу м. Дніпра, затвердженого наказом Міністерства культури, молоді та спорту України № 478 від 03.02.2020 «Про затвердження меж та режимів використання історичних ареалів м. Дніпра».
Між Управлінням з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради та Релігійною організацією Спасо-Преображенський кафедральний собор Дніпропетровської Єпархії Української Православної церкви в м. Дніпропетровську 18.04.2023 підписано охоронний договір №13/6-14 на пам`ятку архітектури національного значення «Преображенський собор», яка розташована за адресою: площа Соборна (адреса за обліком), будинок 15- А у м. Дніпрі. 
Натомість, з листа Міністерства культури України №06/129/879-26 від 04.02.2026 з`ясовано, що листом від 17.05.2023 за №12/35/34-23 Міністерство не погодило охоронний договір на пам`ятку архітектури національного значення «Преображенський собор» (охоронний номер 040040) у зв`язку із відсутністю передбачених Порядком укладення охоронних договорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 №1768 (у редакції, що діяла на момент подання на розгляд охоронного договору), додатків, а саме паспорту пам`ятки. 
Повторно пакет документів для погодження охоронного договору до Міністерства культури України не надходив. 
У подальшому охоронний договір з усіма необхідними додатками на погодження до Міністерства культури України не направлявся, між Управлінням з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради та користувачем пам`ятки договір, погоджений центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини, не підписувався, у зв`язку із чим станом на теперішній час охоронний договір щодо пам`ятки архітектури національного значення «Преображенський собор» не укладено.
За таких обставин, позивач вважає, що пред`явлення Правобережною окружною прокуратурою міста Дніпра позову зобов`язального характеру щодо зобов`язання укласти охоронний договір є єдиним ефективним способом захисту інтересів держави та важелем впливу на користувача пам`ятки архітектури національного значення, що спрямований на реалізацію державою примусу щодо виконання вимог Основного Закону України по збереженню об`єкта культурної спадщини національного значення.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із частинами 4, 5 статті 54 Конституції України культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.24 Закону України "Про охорону культурної спадщини" від 08.06.2020 №1805-III (далі - Закон України "Про охорону культурної спадщини") власник або уповноважений ним орган, користувач зобов`язані утримувати пам`ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору.
Використання пам`ятки повинно здійснюватися відповідно до режимів використання, встановлених органами охорони культурної спадщини, у спосіб, що потребує якнайменших змін і доповнень пам`ятки та забезпечує збереження її матеріальної автентичності, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби тощо.
Статтею 23 Закону України "Про охорону культурної спадщини" передбачено, що усі власники пам`яток, щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об`єкти зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір.
При цьому, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду під час прийняття постанови від 28.12.2019 справа №806/1536/18 та постанові від 24.05.2021 у справі №640/4482/20 сформував правову позицію, відповідно до якої охоронний договір є актом за участю суб`єкта владних повноважень та співвласника пам`ятки культурної спадщини, має форму договору, визначає взаємні права та обов`язки його учасників у публічно-правовій сфері (реалізація державного управління охороною культурної спадщини) і укладається на підставі ст.23 Закону України "Про охорону культурної спадщини". Укладання такого договору відбувається замість видання індивідуального акта органу охорони культурної спадщини, яким покладається на власника зобов`язання щодо забезпечення збереження пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини.
Укладання охоронних договорів спрямоване на реалізацію державної політики у сфері охорони культурної спадщини. Такими договорами не вирішується питання власності на об`єкт культурної спадщини, а встановлюється режим використання пам`яток та відповідальність за порушення такого режиму.
Законом передбачається обов`язкове укладення власником пам`ятки чи її частини охоронного договору з відповідним органом культурної спадщини вже після переходу права власності.
Отже, охоронний договір, укладений на підставі ст.23 Закону України "Про охорону культурної спадщини", є адміністративним договором.
Частиною 3 ст. 23 Закону України "Про охорону культурної спадщини" передбачено, що порядок укладання охоронних договорів та їхні типові форми затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 №1768 (далі Порядок №1768) охоронний договір встановлює режим використання пам`ятки культурної спадщини (далі - пам`ятка) чи її частини, у тому числі території, на якій вона розташована. Власник пам`ятки чи її частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки чи її частини у власність або у користування укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини.
Тобто, як вбачається з вищезазначених норм, охоронний договір укладається щодо всіх пам`яток культурної спадщини, незалежно від того до якої категорії вони відносяться (категорії національного значення чи місцевого значення). Порядком лише передбачено особливості укладення таких договорів, якщо пам`ятка належить до категорії пам`яток національного значення (зокрема, п.п.3, 4 Порядку).
Пунктом 5, 6, 7, 8, 9 Порядку №1768 встановлено, що охоронний договір укладається на пам`ятку чи її частину за видами об`єктів культурної спадщини.
В охоронному договорі зазначається режим використання пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини, у тому числі території, на якій вони розташовані.
Охоронні договори укладаються на пам`ятки культурної спадщини національного, місцевого значення, а також на щойно виявлені об`єкти культурної спадщини чи їх частини з урахуванням особливостей, передбачених цим Порядком.
В охоронному договорі, складеному за формою згідно з додатком 1, зазначаються вимоги щодо режиму використання пам`ятки чи її частини, види і строки виконання робіт з консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту, пристосування пам`яток, інших пам`яткоохоронних заходів, необхідність яких визначається відповідним органом охорони культурної спадщини.
Власник (користувач) пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини або уповноважений ним орган (особа) повинен забезпечити дотримання вимог пожежної, санітарної, екологічної безпеки, режиму використання пам`яток та пов`язаних з ними будівель, територій, культурних цінностей.
Таким чином, із аналізу положень Закону України "Про охорону культурної спадщини" та Порядку вбачається, що юридичні або фізичні особи, у власності або користуванні яких перебувають об`єкти культурної спадщини чи їх частини, зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір встановленого зразка, до якого мають бути додані додаткові документи. Тобто, обов`язок укладення охоронного договору покладається саме на власника пам`ятки, і саме власник повинен бути його ініціатором.
Частиною 5 ст.16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР передбачено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.
Згідно із пп.6 ч.1 ст.6 Закону України "Про охорону культурної спадщини" до повноважень органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції належить серед іншого забезпечення захисту об`єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження.
Відповідно до ст.ст.2, 13, 16 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" від 09.04.1999 №586-ХІV місцеві державні адміністрації в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці забезпечують виконання державних і регіональних програм соціально-економічного та культурного розвитку, програм охорони довкілля, програм утвердження української національної та громадянської ідентичності, а в місцях компактного проживання корінних народів і національних меншин - також програм їх національно-культурного розвитку (п.3 ч.1 ст.2).
До відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань науки, освіти, культури, охорони здоров`я, фізкультури і спорту, сім`ї, жінок, молоді та дітей, утвердження української національної та громадянської ідентичності (п.6 ст.13).
Місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією і законами України, здійснюють на відповідних територіях державний контроль за охороною пам`яток історії та культури, збереженням житлового фонду, додержанням законодавства з питань науки, мови, реклами, освіти, культури, охорони здоров`я, материнства та дитинства, сім`ї, молоді та дітей, соціального захисту населення, фізичної культури і спорту (п.п.4, 9 ст.16).
За наведених обставин, з урахуванням правового регулювання, саме на відповідача, як власника (розпорядника) об`єкта культурної спадщини покладено обов`язок щодо вчинення дій з укладання з органом охорони культурної спадщини.
Так, матеріалами адміністративної справи встановлено, що на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 337 від 26.03.2024 «Про внесення об`єктів культурної спадщини національного значення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України» у зв`язку з внесенням до Державного реєстру нерухомих пам`яток України до переліку пам`яток архітектури національного значення включено «Преображенський собор» (адреса за обліком – місто Дніпро, пл. Соборна) та присвоєно охоронний номер 040040. 
Також встановлено, що зазначена будівля розташована у межах Центрального історичного ареалу м. Дніпра, затвердженого наказом Міністерства культури, молоді та спорту України № 478 від 03.02.2020 «Про затвердження меж та режимів використання історичних ареалів м. Дніпра».
Проте, всупереч приписам Закону України "Про охорону культурної спадщини" відповідач не виконав свого обов`язку з укладення охоронного договору з органом охорони культурної спадщини на пам`ятку архітектури місцевого значення "Преображенський собор", чим допустив протиправну бездіяльність.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини», щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Переліку об`єктів культурної спадщини відповідно до цього Закону. 
Таким чином, з моменту взяття вказаного об`єкта культурної спадщини на державний облік як пам`ятки національного значення, на неї розповсюджується спеціальний режим використання, що в свою чергу покладає на власників цієї пам`ятки певні обов`язки по збереженню її автентичності та історичної цінності. 
В ході розгляду адміністративної справи судом також встановлено, що між Управлінням з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради та Релігійною організацією Спасо-Преображенський кафедральний собор Дніпропетровської Єпархії Української Православної церкви в м. Дніпропетровську 18.04.2023 підписано охоронний договір №13/6-14 на пам`ятку архітектури національного значення «Преображенський собор», яка розташована за адресою: площа Соборна (адреса за обліком), будинок 15- А у м. Дніпрі. 
Натомість, з листа Міністерства культури України №06/129/879-26 від 04.02.2026 з`ясовано, що листом від 17.05.2023 за №12/35/34-23 Міністерство не погодило охоронний договір на пам`ятку архітектури національного значення «Преображенський собор» (охоронний номер 040040) у зв`язку із відсутністю передбачених Порядком укладення охоронних договорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 №1768 (у редакції, що діяла на момент подання на розгляд охоронного договору), додатків, а саме паспорту пам`ятки. 
Повторно пакет документів для погодження охоронного договору до Міністерства культури України не надходив. У подальшому охоронний договір з усіма необхідними додатками на погодження до Міністерства культури України не направлявся, між Управлінням з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради та користувачем пам`ятки договір, погоджений центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини, не підписувався, у зв`язку із чим станом на теперішній час охоронний договір щодо пам`ятки архітектури національного значення «Преображенський собор» не укладено.
Доказів на спростування зазначеного суду відповідачем не надано.
Керуючись приписами частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд з метою ефективного захисту прав та інтересів держави вважає за необхідне зобов`язати відповідача вчинити дії щодо укладення охоронного договору на пам`ятку архітектури національного значення "Преображенський собор", проте визначення позивачем темпоральних меж виконання судового рішення не може бути задоволено судом, оскільки не належить до спірного правозастосування.
Так, суд зазначає, що викладена позивачем вимога про необхідність укладення охоронного договору протягом місяця з дня набрання законної сили рішення належить до порядку виконання рішення та не може бути задоволене в межах спірних правовідносин.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, заява №4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09 грудня 1994 року, №303-A, п.29).
Згідно із частинами 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною 1статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову Керівника Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра Кузьменка Сергія Сергійовича в інтересах держави в особі Міністерства культури України та Управління з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради до Релігійної організації Спасо-Преображенський кафедральний собор Дніпропетровської Єпархії Української Православної церкви в м. Дніпропетровську про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
З огляду на викладене, оскільки позивачем не понесено таких витрат, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Керівника Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра Кузьменка Сергія Сергійовича в інтересах держави в особі Міністерства культури України та Управління з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради до Релігійної організації Спасо-Преображенський кафедральний собор Дніпропетровської Єпархії Української Православної церкви в м. Дніпропетровську про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Релігійної організації Спасо-Преображенський кафедральний собор Дніпропетровської Єпархії Української Православної церкви в м. Дніпропетровську, яка полягає в неукладенні з Управлінням з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради охоронного договору на пам`ятку архітектури національного значення з охоронним номером 040040 «Преображенський собор», яка розташована за адресою: пл. Соборна, 15а (адреса за обліком пл. Соборна) у м. Дніпрі на умовах і в порядку, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 №1768.
Зобов`язати Релігійну організацію Спасо-Преображенський кафедральний собор Дніпропетровської Єпархії Української Православної церкви в м. Дніпропетровську укласти з Управлінням з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради охоронний договір на пам`ятку архітектури національного значення з охоронним номером 040040 «Преображенський собор», яка розташована за адресою: пл. Соборна, 15а (адреса за обліком - пл. Соборна) у м. Дніпрі на умовах і в порядку, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 №1768.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна