Справа №591/4266/26 | Головуючий у суді 1-ї інстанції - Косар А. І.
Номер провадження 33/816/1471/26 | Суддя-доповідач Клімашевська І. В.
Категорія  124 КУпАП |

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Клімашевська І.В., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , захисника – Кругляка В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Зарічного районного суду м.Суми від 24 липня 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, проте провадження по справі закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП,-
У С Т А Н О В И Л А:
Постановою судді Зарічного районного суду м.Суми від 24 липня 2026 року ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за те, що він 13.04.2026 08:37:00 м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 110, керуючи транспортним засобом Toyota Avensis НОМЕР_1 , при виїзді з двору будинку не надав перевагу у русі транспортному засобу Mazda 3 НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 10.2 ПДР України. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення було закрито на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Зарічного районного суду м.Суми від 24 липня 2026 року, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що суд першої інстанції виніс постанову без з`ясування дійсних обставин справи, адже в даному випадку рух на вказаній ділянці дороги є регульованим ( наявністю світлофора), а тому не діють вимоги п.10.2 ПДР, а діють інші вимоги ПДР. Автомобілі, які рухались по головній дорозі, повинні були, відповідно до вимог ПДР, надати можливість завершити йому маневр. Натомість, водій автомобіля Мазда, який «летів» по першій смузі, без зупинки і не зменшуючи швидкість, продовжив рух, що і призвело до настання ДТП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Кругляк В.В. апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу, апеляційний суд дійшов наступних висновків. 
Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Перевіряючи законність оскаржуваного судового рішення в межах поданої захисником апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 порушень п. 10.2 ПДР, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди.
З оскаржуваної постанови вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення була встановлена судом із врахуванням наявних у матеріалах справи доказів, а саме:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 639471 від 13.04.2026;
-даними схеми місця ДТП від 13.04.2026, якою підтверджується, що ДТП за участю транспортних засобів Toyota Avensis НОМЕР_1  під керуванням водія ОСОБА_1 та Mazda 3 НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , сталася 13.04.2026 за адресою: м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 110;
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 13.04.2026, який вказав, що 13.04.2026 о 08:37 виїжджав від парковки воєнкомату на протилежну сторону парковку Еко маркету, вул. Герасима Кондратьєва, 110. Сталось ДТП, в пасажирську сторону в`їхав автомобіль Мазда, який рухався по першій смузі. В другій смузі стояли автомобілі на світлофорі. Він ніяк не міг бачити автомобіль Мазда. 
- письмовими поясненнями  ОСОБА_2  від 13.04.2024, який вказав, що 13.04.2026 о 08:37 рухалась на автомобілі моделі Mazda 3 номерний знак НОМЕР_2 по вул. Герасима Кондратьєва в районі ТЦК. На світлофорі побачив зелене світло і продовжив рух в раніше зайнятій смузі. З прилежної території з ТЦК виїхав автомобіль Toyota Avensis номерний знак НОМЕР_1 . Він, побачивши зелене світло світлофора, продовжив рух. Водій Toyota Avensis вважав ( з його слів), що встигне проїхати. В результаті через те, що автомобілі з лівій смузі тільки почали рух він не побачив автомобіль Toyota Avensis, в результаті чого сталось ДТП;
- наявним в матеріалах справи відеозаписом, з якого слідує, що автомобіль Toyota Avensis НОМЕР_1 при виїзді з двору будинку (ТЦК), не надав перевагу у русі транспортному засобу Mazda 3 НОМЕР_2 який рухався по головній дорозі, що регулюється світлофором, та скоїв з ним зіткнення.
Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і обставин, за яких можливо було б дійти висновку про їх неналежність чи недопустимість, апеляційним судом не встановлено.
Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції невірно застосовано норми п. 10.2 ПДР, так як ДТП сталася на перехресті доріг, а не на виїзді з прилеглої території, суд апеляційної інстанції відхиляє, з огляду на наступне.
Відповідно до п.10.2 ПДР виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.
За визначенням термінів у п. 1.10 ПДР "перехрестя" - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг;
"автомобільна дорога, вулиця (дорога)" - частина території, зокрема, в населеному пункті, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів та обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу. Цей термін включає також спеціально побудовані тимчасові дороги, крім довільного накатаних доріг (колій);
"прилегла територія" - територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики, тощо або виїзду з них.
Як вбачається із відеозапису події, схеми місця ДТП, наданих пояснень учасників ДТП, водій транспортного засобу Mazda 3 рухався по головній дорозі прямо, а водій ОСОБА_3 виїжджав на головну дорогу із прилеглої до території - двору будівлі ТЦК та, пересікаючи головну дорогу, рухався з бік іншої прилеглої території, що біля магазину. За таких обставин, саме він, згідно вимог п. 10.2 ПДР, виїжджаючи із прилеглої території повинен був перед проїзною частиною надати дорогу транспортним засобам, що рухаються по ній.
З огляду на це, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_1 було правильно інкриміновано порушення п. 10.2 ПДР.
Доводи апеляційної скарги про порушення Правил дорожнього руху водієм транспортного засобу Мазда, який на його думку, не зменшуючи швидкість, продовжив рух і не надав йому можливість завершити маневр, не можуть бути предметом апеляційного розгляду, оскільки відповідно до вимог Кодексу про адміністративні правопорушення, справа судом розглядається виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення.
Досліджені та перевірені судом першої інстанції обставини свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
Отже, враховуючи вказані обставини, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстав для його скасування під час апеляційного перегляду не встановлено, а тому, постанову судді суду першої інстанції слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП України, –

П О С Т А Н О В И Л А:
Постанову Зарічного районного суду м.Суми від 24 липня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а провадження по справі закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП, залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на цю постанову – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 
Суддя Сумського апеляційного суду | Клімашевська І. В.