Номер провадження: 33/813/1121/26
Номер справи місцевого суду: 519/275/26 
Головуючий у першій інстанції Москаленко І. О. 
Доповідач Котелевський Р. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Південного міського суду Одеської області від 29.04.2026 року, якою: 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 ,
визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,
встановив:

Оскарженою постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, а також стягнуто судовий збір у сумі 665,60 грн. 
Згідно з оскарженою постановою, 24.01.2026 року, о 18:30 год., в Одеській області, м.Південне, вул.Приморська, 5, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Dacia Logan» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нестійка хода. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного та в медичному закладі водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5. Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись із постановою місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову. Апелянт вказує, що справа була розглянута судом без його участі, про дату, час та місце її розгляду він належним чином повідомлений не був, внаслідок чого був позбавлений можливості надати пояснення та скористатись правовою допомогою адвоката. 
Апеляційний розгляд проведено за відсутністю ОСОБА_1 , який в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. При цьому, ОСОБА_1 надіслав до суду заяву, в якій повідомив, що не може прибути до апеляційного суду за станом здоров`я та просив розглянути справу без його участі. 
Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
За наведених обставин, з метою забезпечення розгляду справи в розумні строки, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .
При цьому, апеляційний суд враховує, що положеннями ч.2 ст.268 КУпАП не передбачена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов таких висновків.
Притягнення до адміністративної відповідальності має відбуватись у відповідності до встановленого законодавством порядку. Як зазначено у ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом
Згідно з ч.7 ст.294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
При прийнятті рішення апеляційний суд враховує, що єдиним доводом апеляційної скарги ОСОБА_1 є те, що місцевий розглянув справу без його участі, чим порушив його права, передбачені ст.268 КУпАП. 
Оцінюючи вказані доводи апеляційний суд зазначає про наступне.
Відповідно до ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 була розподілена в провадження судді Південного міського суду Одеської області Москаленка І.О. 25.02.2026 року. 
У перше судове засідання, призначене на 12:15 год 11.03.2026 року, ОСОБА_1 до суду не прибув, подав заяву про відкладення розгляду справи.
У наступне судове засідання, призначене на 10:15 год 29.04.2026 року ОСОБА_1 повторно не з`явився до місцевого суду.
Із матеріалів судової справи вбачається, що ОСОБА_1 належним чином повідомлявся місцевим судом про дату, час та місце судового засідання (а.с.20).
Із заявами, або клопотанням про відкладення розгляду справи ОСОБА_1 до місцевого суду не звертався. 
Апеляційний суд звертає увагу, що положеннями ч.1 ст.277 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
На думку апеляційного суду, суд першої інстанції здійснив всі можливі заходи для забезпечення права ОСОБА_1 на доступ до суду, проте останній двічі не з`явившись до суду за викликом не скористався своїм правом надати суду пояснення щодо фактичних обставин справи.
Також апеляційний суд наголошує, що в разі неможливості з об`єктивних причин прибути в судове засідання, ОСОБА_1 не був позбавлений права скористатись правовою допомогою адвоката для захисту його інтересів у суді, або звернутись до суду з клопотанням про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, що ним зроблено не було. 
Апеляційний суд звертає увагу, що положеннями ч.2 ст.268 КУпАП не передбачена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
З огляду на викладене суд визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що місцевий суд розглянувши справу без його участі, порушив право останнього на доступ до правосуддя. 
При цьому, із матеріалів справи вбачається, що той факт, що місцевий суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 , який був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, в кінцевому результаті, не вплинув на повноту судового розгляду та законність прийнятого судом рішення.
Дослідивши матеріали та долучені до справи докази, апеляційний суд вважає, що місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
Так, висновок місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 , підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №574542, з якого вбачається, що 24.01.2026 року, о 18:30 год, в Одеській області, м.Південне, вул.Приморська, 5, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Dacia Logan» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нестійка хода. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився.
У протоколі зазначено, що ОСОБА_1 були роз`ясненні його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.
ОСОБА_1 відмовився від підпису вказаного протоколу та відмовився від дачі письмових пояснень щодо фактичних обставин правопорушення.
Досліджений протокол про адміністративне правопорушення повністю відповідає вимогам ст.256 КУпАП, тому суд визнає його допустимим доказом, який підтверджує винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
До протоколу про адміністративне правопорушення додано довідку про те, що ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, не притягався (а.с.8).
У матеріалах справи міститься направлення на огляд водія ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я КНП - «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради, з метою виявлення стану сп`яніння. Однак від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився (а.с.4).
Факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння також підтверджується рапортами поліцейський, які складали адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 , та які були долучені до матеріалів справи. 
З метою прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, апеляційним судом досліджений відеозапис з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції, який приймав участь в оформленні протоколу.
На відеозаписі зафіксовано, як на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager Alcotest» та в закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 відмовився.
За наведених обставин апеляційний суд визнає наведені вище докази достатніми для висновку про винуватість ОСОБА_1 , оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, та допустимими, оскільки вони отримані в законний спосіб, а також належними, оскільки вони стосуються подій, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення від 24.01.2026 року. 
Відеозапис фіксації події та складення протоколу про адміністративне правопорушення, поза розумним сумнівом доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Одним з основоположних принципів судочинства у справах про адміністративні правопорушення є принцип диспозитивності, відповідно до якого учасники адміністративно-юрисдикційного провадження за власним розсудом можуть розпоряджатися своїми правами: звертатися чи не звертатися зі скаргами в органи адміністративної юстиції, знайомитися чи не знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, користатися послугами перекладача, оскаржити постанови по справах про адміністративні правопорушення.
Проте, ОСОБА_1 не з`явившись у судове засідання апеляційного суду, не скористався своїм правом надати суду апеляційної інстанції нові докази на підтвердження доводів про відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Положеннями ст.33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Апеляційний суд вважає, що накладене судом першої інстанції адміністративне стягнення на ОСОБА_1 відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП, а також санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
Враховуючи викладене суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, оскільки постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому відсутні підстави для її скасування або зміни.
Відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, 

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Південного міського суду Одеської області від 29.04.2026 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення й оскарженню не підлягає.

Суддя
Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський