ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА _01054, _м.Київ, _вул.Б.Хмельницького,44-В, _тел. _(044) _334-68-95, _E-mail: _inbox@ki.arbitr.gov.ua
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2026 | Справа № 910/6429/26

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Концепт Інжиніринг” Дніпропетровської області
до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” м. Києва
про стягнення сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання, ціна позову 306032,98 грн.,
Суддя Паламар П.І.
Без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

СУТЬ СПОРУ :

у травні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Концепт Інжиніринг” звернулося в суд з указаним позовом.
Позивач зазначав, що він є стягувачем за рішенням господарського суду м. Києва від 7 лютого 2024 р. у справі № 910/17862/23 про стягнення з відповідача 1055820 грн. основного боргу, 128871,77 грн. 3% річних, 862228,30 грн. інфляційних втрат та 30703,80 грн. судового збору, а всього 2077623,87 грн.
Посилаючись на прострочення відповідачем сплати стягнутих за рішенням суду сум, позивач на підставі ст. 625 ЦК України просив стягнути з відповідача на свою користь 236293,36 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 69739,62 грн. три проценти річних з простроченої суми за період 16 листопада 2023 -30 січня 2026 років, а також понесені ним по справі судові витрати.
Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечував посилаючись на безпідставність заявлених вимог. Вказував, що наказом Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України № 95 від 2 серпня 2024 р. його товариство було включене до переліку підприємств, які є боржниками у виконавчих провадженнях, вчинення виконавчих дій за якими зупиняється у період воєнного стану. Державним виконавцем винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу господарського суду міста Києва № 910/17862/23 на підставі абз. 22 п. 102 розділу ХІІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про виконавче провадження”. Також зазначав, що обставини зупинення виконавчого провадження підтверджують те, що всі його учасники, у т.ч. боржник, зобов`язані тимчасово призупинити вжиття всіх заходів, спрямованих на виконання судового рішення. Оскільки рішення суду у справі № 910/17862/23 виконувалося виконавчою службою в примусовому порядку на підставі Закону України “Про виконавче провадження”, враховуючи настання вищевказаних законних обставин, що зумовили неможливість його виконання, на які він не міг вплинути, у нього відсутнє прострочення виконання вказаного судового рішення.
Посилався на неможливість виконання зобов`язання у передбачені договором строки внаслідок форс-мажорних обставин, які були спричинені введенням воєнного стану в Україні.
Також вказував, що зобов`язання було виконано ним 4 грудня 2025 р. шляхом перерахування коштів на депозитний рахунок органу ДВС за зведеним виконавчим провадженням № 74403832.
Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що відповідач прострочив оплату переданого йому позивачем товару за договором поставки товару № 53-121-01-21-10265 від 12 травня 2021 р. вартістю 1055820 грн.
Вказані обставини підтверджуються рішенням господарського суду міста Києва від 7 лютого 2024 р. у справі № 910/17862/23, за участю цих сторін, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 14 травня 2024 р.
У силу вимог ст. 75 ГПК України зазначені обставини не потребують повторного доказування.
Предметом розгляду справи № 910/17862/23 були також вимоги позивача про стягнення збитків внаслідок інфляції за час прострочення за період грудня 2021-жовтня 2023 років, трьох процентів річних за період прострочення 10 грудня 2021-15 листопада 2023 років.
Повне виконання вищевказаного судового рішення було здійснено відповідачем 30 січня 2026 р.
Це підтверджується поясненнями позивача, викладеними у позовній заяві, наявними у матеріалах справи копіями постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 75397839 від 27 червня 2024 р., закінчення виконавчого провадження ВП № 75397839 від 24 лютого 2026 р., платіжними інструкціями №№ 527 від 14 січня 2026 р., 1587 від 30 січня 2026 р.
Доводи відповідача про те, що зобов`язання за рішенням суду було виконано 4 грудня 2025 р. шляхом перерахування коштів на депозитний рахунок органу ДВС є необґрунтованими оскільки належними доказами не підтверджені.
З наявних у матеріалах справи вищевказаних платіжних інструкцій №№ 7567 від 4 грудня 2025 р., 527 від 14 січня 2026 р., 1587 від 30 січня 2026 р. слідує, що у грудні 2025 року відповідач перерахував грошові кошти не стягувачу, а на рахунок Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві, а лише згодом до кінця січня 2026 року орган Державної виконавчої служби перерахував належні з відповідача кошти стягувачу.
Отже, тривалості виконання грошового зобов`язання перед позивачем сприяла поведінка самого боржника.
За загальним правилом, винятків з якого не наведено відповідачем, виконання грошового зобов`язання пов`язане із зарахуванням коштів на рахунок отримувача. Перебування таких коштів в інших осіб до їх надходження у розпорядження отримувача не свідчить про належність виконання у даній справі раніше 30 січня 2026 р..
Тому відповідача доводи щодо тривалості прострочення та його причини є необгрунтованими.
За таких обставин, враховуючи, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, з нього на користь позивача відповідно до вимог ст. 625 ЦК України підлягає стягненню 236293,36 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 69739,62 грн. три проценти річних з простроченої суми за період 16 листопада 2023 -30 січня 2026 років.
Посилання відповідача на зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні щодо виконання рішення господарського суду міста Києва у справі № 910/17862/23 та у зв`язку із цим неправомірним нарахуванням інфляційних втрат та трьох процентів річних є безпідставними з огляду на наступне.
Предметом даного спору є не порядок виконання судового рішення та правомірність дій державного виконавця, а наслідки тривалого прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
При цьому закон пов`язує виникнення обов`язку зі сплати інфляційних втрат та трьох відсотків річних виключно з фактом прострочення виконання грошового зобов`язання та тривалістю такого прострочення. Жодних винятків щодо припинення нарахування зазначених сум у разі відкриття виконавчого провадження або зупинення виконавчих дій законодавство не містить.
Зупинення виконавчого провадження є процесуальною дією, яка тимчасово обмежує можливість вчинення виконавцем окремих заходів примусового виконання рішення. Водночас така процесуальна дія не припиняє самого грошового зобов`язання боржника, не змінює його правової природи та не усуває факту прострочення.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного від 4 червня 2019 р. у справі № 916/190/18 та згідно якої наявність судового рішення про стягнення заборгованості, відкриття виконавчого провадження або здійснення виконавчих дій не припиняють грошового зобов`язання боржника. Таке зобов`язання припиняється виключно його належним виконанням відповідно до статті 599 ЦК України.
Таким чином, визначальним юридичним фактом для застосування статті 625 ЦК України є не стан виконавчого провадження, а факт непогашення заборгованості. Поки грошове зобов`язання не виконане у повному обсязі, прострочення триває, а кредитор продовжує зазнавати втрат від знецінення грошових коштів та позбавлення можливості користуватися належними йому коштами.
Закон України “Про виконавче провадження” не містить положень, які б позбавляли боржника права або можливості добровільно сплатити присуджену суму заборгованості під час зупинення виконавчого провадження.
Навпаки, виконання рішення суду є обов`язком боржника, встановленим Конституцією України, ГПК України та Законом України “Про виконавче провадження”.
Посилання відповідача на неможливість належного виконання зобов`язання у встановлений строк за спірним договором внаслідок форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили), які були спричинені введенням 24 лютого 2022 року воєнного стану в Україні, є необґрунтованими оскільки належними доказами не підтверджені.
При цьому, фактичне виконання відповідачем рішення суду та здійснення платежів у межах виконавчого провадження підтверджують наявність у нього можливості виконувати грошові зобов`язання.
Сам по собі факт воєнного стану не звільняє від відповідальності без доведення конкретного впливу на виконання зобов`язання.
Ризик є однією із ознак підприємницької діяльності. Принцип комерційного розрахунку та власного комерційного ризику є одним із принципів господарської діяльності. Тому правові підстави перекладати комерційний ризик відповідача на позивача шляхом звільнення від виконання прийнятих зобов`язань відсутні.
За таких обставин, враховуючи, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, з нього на користь позивача відповідно до вимог ст. 625 ЦК України підлягає стягненню 236293,36 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 69739,62 грн. три проценти річних з простроченої суми.
Оскільки позов задоволено, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на відповідача.
Керуючись ст.ст. 86, 129, 145, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Концепт Інжиніринг” Дніпропетровської області задовольнити.
Стягнути з Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, код 24584661) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Концепт Інжиніринг” (50086, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Ярослава Мудрого, 83, код 42924030) 236293,36 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 69739,62 грн. три проценти річних з простроченої суми, 3672,39 грн. витрат по оплаті судового збору.
Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва   П.І.Паламар