ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА _01054, _м.Київ, _вул.Б.Хмельницького,44-В, _тел. _(044) _334-68-95, _E-mail: _inbox@ki.arbitr.gov.ua
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
07.09.2026 | Справа № 910/8264/26
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Феудаг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пауер Суплай Інжиніринг" про стягнення 41 392,21 грн,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання),

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У липні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Феудаг" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пауер Суплай Інжиніринг" (далі - Підприємство) 41 392,21 грн, з яких: 28 000,00 грн - основна заборгованість, 9 660,71 грн - пеня, 949,20 грн - три проценти річних, 2 782,30 грн - інфляційні втрати.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем його зобов`язань за укладеним між сторонами договором поставки від 3 жовтня 2025 року № 251003 в частині повної та своєчасної оплати поставленого позивачем товару.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 7 липня 2026 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення її недоліків.
8 липня 2026 року через систему "Електронний суд" від позивача на виконання вимог вказаної ухвали надійшла заява від 7 липня 2026 року з доданими до неї документами для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 9 липня 2026 року вищенаведену позовну заяву Підприємства прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/8264/26 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання).
Крім того, цією ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.
Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, у порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.
Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України у разі, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
За приписами частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Судом встановлено, що ухвала про відкриття провадження в справі від 9 липня 2026 року була направлена та доставлена до електронного кабінету відповідача 9 липня 2026 року (20 година 50 хвилин), що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про доставку відповідного електронного листа.
Крім того, відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.
Частинами 1, 2 статті 3 цього Закону визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (частина 1 статті 4 цього Закону).
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою суду від 9 липня 2026 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
Проте Підприємство в установлений строк відзиву на позовну заяву не подало, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направило.
Положеннями частини 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
6 серпня 2026 року через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява від 5 серпня 2026 року, у якій останній повідомив суд про те, що ціна позову не змінилась, спірна заборгованість відповідачем погашена не була.
Будь-яких інших заяв чи клопотань, зокрема, по суті спору, від сторін справи не надходило.
Беручи до уваги належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність достатньої кількості документів для її розгляду по суті, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

3 жовтня 2025 року між Підприємством і Товариством було укладено договір поставки № 251003, за умовами якого останнє зобов`язалось у порядку та на умовах, визначених цією угодою, своєчасно поставити партіями й передати у власність покупця якісний товар, а Підприємство - прийнято й своєчасно оплатити поставлену продукцію.
Цей договір підписаний повноваженими представниками сторін та скріплений їх печатками.
Відповідно до пунктів 1.1., 1.2. вказаного правочину кожна партія товару визначається окремою специфікацією, у якій зазначається ціна, кількість, асортимент та строки поставки даної партії товару. Відповідна специфікація підписується уповноваженими представниками сторін, скріплюється їх печатками та є невід`ємною частиною договору. Умови цього правочину викладені сторонами відповідно до вимог Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів "Інкотермс" (у редакції 2020 року), які застосовуються з урахуванням особливостей, пов`язаних із внутрішньодержавним характером цього договору, а також тих особливостей, що випливають з його умов.
Загальна вартість договору визначається як загальна вартість усіх відповідних специфікацій, підписаних сторонами в межах дії цього правочину. Вартість кожної партії товару та порядок розрахунку за неї визначається у відповідній специфікації. Спосіб оплати - безготівковий переказ на банківський розрахунковий рахунок постачальника, зазначений у реквізитах сторін. Форма розрахунків - платіжне доручення. Оплата здійснюється покупцем на підставі виставленого постачальником рахунку-фактури. Рахунок має обов`язково містити посилання на цей договір та відповідну специфікацію до нього. У зв`язку з тим, що вартість продукції складають комплектуючі, які виробляє іноземний виробник, сторони погодили визначати остаточну ціну як таку, що змінюється пропорційно курсу іноземної валюти в наступному порядку: курс іноземної валюти у цьому пункті договору - курс продажу долара США за гривню, як середньозважений курс, що склався на момент закриття торгів на Міжбанківському валютному ринку України згідно даних, опублікованих за посиланням: https://minfin.com.ua/currency/mb/archive. Якщо на дату оплати за поставлений товар курс іноземної валюти збільшиться більш ніж на 2 % у порівнянні з датою підписання відповідної специфікації, сторони домовилися про те, що постачальник в односторонньому порядку переглядає загальну вартість товару в сторону збільшення вартості, а також змінює ціну за одиницю товару, загальну вартість товару та розмір платежу за формулою, наведеною у пункті 3.6. цього правочину. Підставою для зміни ціни за одиницю товару, його загальної вартості та розміру відповідного платежу є зміни курсу Міжбанку та зміни, вказані в специфікаціях, а підставою для оплати за новою ціною - письмове повідомлення та рахунок-фактура, направлені постачальником в односторонньому порядку на електронну адресу покупця, зазначену в реквізитах сторін, у яких вказуються нова ціна за одиницю товару, його нова загальна вартість та новий розмір платежу за відповідним етапом. Для здійснення остаточного розрахунку за цим договором у випадку, коли в зв`язку зі зміною валютного курсу на Міжбанку на дату здійснення перерахунку за формулою, передбаченою пунктом 3.6. договору, загальна сума платежів, що були здійснені, та які ще має здійснити покупець, перевищить суму загальної вартості товару, погодженої сторонами в специфікації у гривні, постачальник надає покупцю для підписання додаткову угоду, яка фіксує відповідну оновлену гривневу складову загальної вартості товару, перераховану відповідно з положеннями пункту 3.6. договору. У зазначених випадках, без підписання сторонами додаткової угоди, рахунок на оплату не виставляється (пункти 3.1.-3.6. договору).
За умовами пунктів 4.1.-4.4. вказаного правочину товар, що є предметом цього договору, постачається партіями в терміни й на умовах, визначених у відповідній специфікації на кожну партію товару. Сторони домовились, що постачальник передає товар у власність покупця на умовах EXW відповідно до міжнародних правил поставки за Інкотермс 2020 за адресою: 03115, місто Київ, вулиця Львівська, будинок 17. Датою поставки партії товару вважається дата підписання уповноваженими представниками сторін відповідних товаротранспортної та/або видаткових накладних на товар. Право власності на партію товару та ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження такого товару до покупця переходять в момент поставки, передбачений пунктом 4.2. цієї угоди. Адреса поставки (передачі) партії товару зазначається (вказується) у відповідній специфікації на таку партію товару.
Цей Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами й діє до 31 грудня 2025 року. Закінчення дії цього договору не звільняє сторін від виконання своїх зобов`язань щодо гарантійного обслуговування (строку) та розрахунків за ним. Термін дії договору продовжується на кожний наступний рік, якщо жодна із сторін за 10 днів до дати закінчення строку дії договору не повідомила про його розірвання (пункт 10.1. вказаного правочину).
У специфікації від 15 жовтня 2025 року № 2 до договору сторони погодили найменування, кількість, вартість й умови поставки партії товару (електрична апаратура для комутування та захисту електричних кіл), а саме: проміжне реле 3НО/2Н3 DC 220В, Schneider Electric, CAD32MD, у кількості 97 штук, загальною вартістю 233 323,80 грн з ПДВ. Курс долара США до гривні на дату, що передує даті підписання цього додатку, становив 41,82 грн за 1 долар США. Еквівалент грошового зобов`язання за одиницю товару складав 57,52 доларів США. Умови оплати - передоплата в розмірі 100 % від загальної вартості товару, що здійснюється в такому порядку: перший етап - 50 % від загальної вартості товару, передбаченої пунктом 2 специфікації, покупець сплачує протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання сторонами договору та цієї специфікації; другий етап - 50 % від загальної вартості товару, передбаченої пунктом 2 специфікації, покупець сплачує протягом 5-ти банківських днів з моменту отримання від постачальника відповідного письмового повідомлення про готовність товару до відвантаження. Строк поставки: протягом 5-7 днів з дати здійснення попередньої оплати в порядку, передбаченому пунктом 3.1. цієї специфікації, але не раніше здійснення остаточного розрахунку згідно пункту 3.2. специфікації. Умови поставки: за домовленістю сторін, на умовах EXW за адресою: 03115, місто Київ, вулиця Львівська, будинок 17.
Судом встановлено, що на виконання положень договору та вказаної специфікації Товариство 24 жовтня 2025 року поставило, а Підприємство - прийняло без жодних заперечень і зауважень обумовлений товар на загальну суму 233 323,80 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією видаткової накладної від вказаної дати № 4/2 на загальну суму 233 323,80 грн, яка підписана повноважними представниками обох сторін та скріплена їх печатками.
Крім того, Товариство в порядку пункту 3.4. договору та пункту 3 специфікації № 2 виставило відповідачу рахунок на оплату вказаного товару від 15 жовтня 2025 року № 4/2 на суму 233 323,80 грн. Копія вказаного рахунку також міститься в матеріалах справи.
Про належне виконання Товариством своїх зобов`язань за договором і специфікацією також свідчить відсутність будь-яких зауважень чи заперечень відповідача відносно асортименту, кількості та якості поставленої продукції. Докази зворотнього в матеріалах справи відсутні.
Однак, судом встановлено, що за поставлений позивачем товар Підприємство розрахувалось частково на загальну суму 205 323,80 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями банківських виписок по особовому рахунку Товариства в АТ КБ "ПриватБанк" за періоди з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року та за період 1 січня 2026 року по 3 липня 2026 року. 
Оскільки у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за поставлену продукцію на загальну суму 28 000,00 грн, Товариство звернулося до Підприємства з претензією від 6 січня 2026 року вих. № 26/01-01 про сплату зазначеної суми заборгованості. Копія цієї претензії з доказами її направлення в установленому договором порядку на електронну адресу відповідача містяться в матеріалах справи. Листом від 6 січня 2026 року № 0601-2026-01/від (копія якого також долучена до матеріалів справи) Підприємство визнало факт наявності спірної заборгованості та гарантувало її оплату в найкоротший строк.
5 березня 2026 року та 22 травня 2026 року позивач звертався до відповідача з претензіями вих. № 26/03-20 та вих. № 26/05-20 відповідно про сплату спірної заборгованості, пені та трьох процентів річних, нарахованих на вказану суму боргу. Копії цих претензій з доказами їх направлення Підприємству в передбаченому договором порядку наявні в матеріалах справи. Однак, зазначені претензії були залишені відповідачем без відповіді та виконання.
Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (стаття 530 ЦК України).
При цьому, як зазначалося судом, у пункті 3 специфікації № 2 сторони узгодили, що оплата продукції здійснюється на умовах 100 % передоплати.
Відповідно до статті 538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.
Наведене свідчить про те, що поставка Товариством відповідачу обумовленої договором та специфікацією № 2 до нього продукції без повної попередньої оплати не є вчиненням конклюдентних дій, які призвели до фактичної зміни умов договору, зокрема, щодо порядку розрахунків, оскільки позивач скористався своїм законним правом у зустрічному зобов`язанні.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 7 серпня 2019 року в справі № 925/31/17.
За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Оскільки заявлена до стягнення сума основного боргу за договором, яка складає 28 000,00 грн, підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і Підприємство на момент прийняття рішення не надало доказів, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимоги Товариства до відповідача про стягнення вказаної суми основного боргу, а відтак позов у цій частині підлягає задоволенню.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем покладеного на нього обов`язку щодо своєчасної оплати поставленого товару, позивач також просив суд стягнути з відповідача 2 782,30 грн інфляційних втрат та 949,20 грн трьох процентів, нарахованих за загальний період прострочення з 1 листопада 2025 року по 3 липня 2026 року на відповідні суми основної заборгованості (з урахуванням часткових проплат відповідача) згідно наданого позивачем розрахунку.
За частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки заявлений позивачем до стягнення розмір компенсаційних виплат відповідає вимогам чинного законодавства та положенням договору, не перевищує розрахованих судом сум, тому вказана позовна вимога підлягає задоволенню в повному обсязі.
Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки, Товариство просило суд стягнути з Підприємства 9 660,71 грн пені, нарахованої на відповідні суми основної заборгованості (з урахуванням часткових проплат відповідача) за загальний період прострочення з 1 листопада 2025 року по 3 липня 2026 року згідно наданого позивачем розрахунку.
Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.
За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).
Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.
Умовами пункту 7.3. договору сторони передбачили, що у випадку прострочення оплати товару покупець зобов`язаний на письмову вимогу сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості несплаченого товару за кожен день прострочення, що діяла в період, за який стягується пеня, але не більше 10 % від вартості товару, вказаного в специфікації до даного правочину.
Оскільки заявлений Товариством до стягнення розмір пені є арифметично вірним, відповідає вимогам чинного законодавства й положенням договору, а також не перевищує граничної суми неустойки, встановленої пунктом 7.3. вказаного правочину, позов у частині стягнення з відповідача суми цієї штрафної санкції також підлягає задоволенню.
За змістом статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі статтею 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За таких обставин, позов Товариства підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.
Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пауер Суплай Інжиніринг" (04079, місто Київ, вулиця Тираспольська, будинок 54, квартира 243; ідентифікаційний код 44902637) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Феудаг" (03115, місто Київ, вулиця Львівська, будинок 17; ідентифікаційний код 45679553) 28 000 (двадцять вісім тисяч) грн 00 коп. основної заборгованості, 9 660 (дев`ять тисяч шістсот шістдесят) грн 71 коп. пені, 949 (дев`ятсот сорок дев`ять) грн 20 коп. трьох процентів річних, 2 782 (дві тисячі сімсот вісімдесят дві) грн 30 коп. інфляційних втрат та 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. судового збору.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 7 вересня 2026 року.

Суддя Є.В. Павленко