Справа № 539/4033/26
Провадження № 3/539/667/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2026 року місто Лубни
Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Пилипчук М. М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; пенсіонер; фактичне місце проживання у квартирі АДРЕСА_1 ; зареєстроване місце проживання у будинку АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за частиною другою статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), -
ВСТАНОВИВ:
19 серпня 2026 року до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області надійшла справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 51 КУпАП.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 серпня 2026 року справа № 539/4033/26 передана для розгляду судді Пилипчуку М. М.
Встановлено, що 09 липня 2026 року в період часу з 13.52 год до 15.07 год ОСОБА_1 , перебуваючи у місті Лубнах Полтавської області, використовуючи банківську платіжну картку АТ «Універсал Банк» (monobank), оформлену на ім`я малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом безконтактної оплати через платіжні термінали без введення PIN-коду таємно викрав з карткового рахунку потерпілої грошові кошти на загальну суму 1 700,83 грн, а саме: о 13.52 год у магазині «Хвилинка» на вулиці Прикордонників - 403,40 грн; о 14.35 год на автозаправній станції на вулиці Фабричній - 413 грн; о 14.46 год у магазині «Ковбасна лавка» на вулиці Прикордонників - 422,67 грн; о 15.07 год на автозаправній станції «Автотранс» на проспекті Володимирському - 461,76 грн.
За вказаним фактом був складений протокол про адміністративне правопорушення від 08 серпня 2026 року серії ВАД № 998345. ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи в Лубенському міськрайонному суді Полтавської області. Права та обов`язки, передбачені статтями 55, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, йому роз`яснено, що засвідчено його підписом. У графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначив «з протоколом не згоден». Другий примірник протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 отримав 08 серпня 2026 року, що засвідчив своїм підписом.
Відповідно до рапорту старшого інспектора-чергового Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області Міщенка І. О. від 09 липня 2026 року, того ж дня о 15.54 год зі служби 102 надійшло повідомлення ОСОБА_3 про зникнення банківської картки monobank, підписаної ім`ям її дитини, та списання з неї коштів, яке зареєстроване в журналі єдиного обліку за № 8460. За змістом повідомлення, зафіксованого в картці події, про зникнення картки заявниці стало відомо за 3-4 дні до звернення.
У протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 09 липня 2026 року ОСОБА_3 повідомила, що її малолітня донька ОСОБА_2 з власної необережності втратила банківську картку monobank, оформлену на її ім`я, з якої 09 липня 2026 року були здійснені розрахунки у магазині «Хвилинка» о 13.52 год на суму 403,40 грн, на автозаправній станції о 14.35 год на суму 413 грн, у магазині «Ковбасна лавка» о 14.46 год на суму 422,67 грн, на автозаправній станції «Автотранс» о 15.07 год на суму 461,76 грн, а загальна сума списаних коштів становить 1 700,83 грн. 
У письмових поясненнях від 09 липня 2026 року ОСОБА_3 підтвердила зазначені обставини.
Рапортом першого заступника начальника Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області - начальника слідчого відділу Гавриленко Л. матеріали, зареєстровані в журналі єдиного обліку, повернуто для розгляду в порядку, визначеному КУпАП, у зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення.
У письмових поясненнях від 13 липня 2026 року ОСОБА_1 повідомив, що знайшов банківську картку, якою можна розраховуватися безконтактно, та 09 липня 2026 року розраховувався нею у магазині «Хвилинка», де придбав продукти харчування, при цьому касир PIN-код не запитував, у магазині «Ковбасна лавка», де також придбав продукти харчування, на автозаправній станції «Автотранс», де заправив газом власний автомобіль «Mitsubishi Pajero Wagon», а також на автозаправній станції на вулиці Фабричній, де заправився бензином. Також зазначив, що наступного дня, 10 липня 2026 року, у магазині «Хвилинка» розрахуватися карткою не зміг, від касира дізнався номер телефону власниці картки та повернув їй картку.
У судовому засіданні 03 вересня 2026 року ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Пояснив, що знайшов банківську картку та поклав її до власного гаманця, перед цим опитавши всіх людей на вулиці, чи вони губили карточку. Приблизно через два місяці вирішив знайти власницю картки, у зв`язку з чим почав нею розраховуватися. Коли він розрахувався в останньому магазині, продавець повідомила, що знає власницю картки, та надала йому номер телефону. Він зателефонував власниці та повернув усі кошти шляхом переказу на картку. Також вказував, що розраховувався карткою лише тричі на загальну суму 1 200 грн, а працівники поліції безпідставно зазначили суму 1 700,83 грн. 
Розгляд справи було відкладено на 11 вересня 2026 року для виклику потерпілої (законного представника потерпілої).
Законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_3 у судове засідання 11 вересня 2026 року не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи не подавала, що відповідно до статті 269 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.
У судовому засіданні 11 вересня 2026 року ОСОБА_1 підтримав надані раніше пояснення.
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідальність за статтею 51 КУпАП настає за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.
Так, відповідно до частини першої статті 51 КУпАП дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до тридцяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`яти діб.
Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб (частина друга статті 51 КУпАП).
Об`єктом зазначеного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері власності. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у дрібному викраденні чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати (матеріальний склад). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.
Крадіжкою є таємне викрадення чужого майна. Предметом викрадення можуть бути і безготівкові грошові кошти, що обліковуються на банківському рахунку особи. Розрахунок чужою банківською платіжною карткою через платіжний термінал без введення PIN-коду, коли ні власник рахунку, ні працівник торговельного закладу не усвідомлюють протиправного характеру дій особи, є таємним способом викрадення. Таке правопорушення є закінченим з моменту списання коштів з рахунку потерпілого, оскільки саме з цього моменту особа отримує реальну можливість розпорядитися ними.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 51 КУпАП, доведена наявними у матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 08 серпня 2026 року серії ВАД № 998345; рапортом старшого інспектора-чергового Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області Міщенка І. О. від 09 липня 2026 року; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 09 липня 2026 року; письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 09 липня 2026 року; роздруківками знімків екрана мобільного застосунку monobank з відомостями про операції за картковим рахунком потерпілої від 09 липня 2026 року; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 13 липня 2026 року; рапортом першого заступника начальника Лубенського районного відділу поліції - начальника слідчого відділу.
Доводи ОСОБА_1 про те, що він розраховувався карткою лише тричі на загальну суму 1 200 грн, суд відхиляє як такі, що спростовуються матеріалами справи. Зі знімків екрана мобільного застосунку вбачається, що 09 липня 2026 року з карткового рахунку потерпілої було здійснено чотири успішні операції з оплати через термінал, після кожної з яких залишок коштів на рахунку послідовно зменшувався: після оплати о 13.52 год у магазині «Хвилинка» на суму 403,40 грн залишок становив 1 461,75 грн, після оплати о 14.35 год на автозаправній станції на суму 413 грн - 1 048,75 грн, після оплати о 14.46 год у магазині «Ковбасна лавка» на суму 422,67 грн - 626,08 грн, після оплати на автозаправній станції «Автотранс» на суму 461,76 грн - 164,32 грн. Загальна сума цих операцій становить 1 700,83 грн, що відповідає сумі, зазначеній у протоколі прийняття заяви, рапорті та протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, у письмових поясненнях від 13 липня 2026 року сам ОСОБА_1 описував чотири розрахунки знайденою карткою: у магазинах «Хвилинка» та «Ковбасна лавка», на автозаправній станції «Автотранс» та на автозаправній станції на вулиці Фабричній. Доказів того, що будь-яку з цих операцій здійснила інша особа, ОСОБА_1 суду не надав. 
Також суд критично оцінює пояснення ОСОБА_1 про те, що розраховуватися знайденою карткою він почав з метою розшуку її власниці, та розцінює їх як обраний спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене.
Особа, яка знайшла загублену річ, зобов`язана негайно повідомити про це особу, яка її загубила, або власника речі і повернути знайдену річ цій особі, а якщо така особа або місце її перебування невідомі, - заявити про знахідку органу поліції або органу місцевого самоврядування.
У цій справі грошові кошти, якими розрахувався ОСОБА_1 , з володіння потерпілої не вибували, а перебували на її картковому рахунку. Тому незалежно від обставин, за яких у ОСОБА_1 опинилася сама картка, розпорядження цими коштами не може розцінюватися як знахідка. Банківська картка була оформлена на ім`я дитини, що давало можливість ідентифікувати її власника. За власними поясненнями ОСОБА_1 , він тривалий час зберігав картку у своєму гаманці, однак до банку, органу поліції чи органу місцевого самоврядування не звертався. Здійснення оплати за продукти харчування та пальне для власного автомобіля жодним чином не сприяє встановленню власника картки. Протягом близько однієї години п`ятнадцяти хвилин ОСОБА_1 здійснив чотири послідовні операції в різних торговельних закладах та використав понад 90 відсотків наявних на рахунку коштів. Зв`язок із законним представником потерпілої відбувся не внаслідок дій ОСОБА_1 , спрямованих на розшук власника, а у зв`язку з тим, що, за його ж поясненнями, продавець магазину повідомила, що знає власника картки. У письмових поясненнях від 13 липня 2026 року ОСОБА_1 на мету розшуку власниці картки не посилався. 
Дії ОСОБА_1 щодо здійснення чотирьох операцій з оплати вчинені в один день, протягом нетривалого проміжку часу, з використанням однієї і тієї ж банківської картки, одним і тим же способом та щодо коштів однієї потерпілої, а тому охоплювалися єдиним умислом. Отже, вартість викраденого визначається сукупно і становить 1 700,83 грн, що перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян та не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Повернення ОСОБА_1 коштів потерпілій після вчинення правопорушення на наявність у його діях складу адміністративного правопорушення не впливає, однак враховується судом при накладенні адміністративного стягнення.
Інших доказів та доводів, які б спростовували зазначені факти та обставини вчиненого адміністративного правопорушення, при розгляді справи не встановлено.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дії ОСОБА_1 містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 51 КУпАП, а саме дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені статтею 38 КУпАП, не закінчилися. Обставин, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, визначених статтею 247 КУпАП, судом не встановлено.
Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до частини другої статті 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставиною, що пом`якшує відповідальність, суд відповідно до пункту 2 частини першої статті 34 КУпАП визнає добровільне відшкодування збитків. Обставин, що обтяжують відповідальність, передбачених статтею 35 КУпАП, судом не встановлено.
Відповідно до статті 30-1 КУпАП громадські роботи не призначаються чоловікам, старшим 60 років, а виправні роботи згідно зі статтею 31 КУпАП відбуваються за місцем постійної роботи особи, тоді як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонером і не працює. Адміністративний арешт відповідно до статті 32 КУпАП встановлюється і застосовується лише у виняткових випадках, підстав для застосування якого суд не вбачає.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, яке полягало у викраденні коштів з карткового рахунку малолітньої дитини шляхом чотирьох послідовних операцій з використанням майже всіх наявних на рахунку коштів, особу порушника, який є пенсіонером, наявність обставини, що пом`якшує відповідальність, та відсутність обставин, що її обтяжують, суд вважає необхідним накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн. Суд вважає, що саме такий вид і розмір стягнення буде необхідним та достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення і відповідатиме завданням КУпАП щодо охорони прав і свобод громадян, власності, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання законів, поваги до прав, честі і гідності інших громадян.
Відповідно до статті 40-1 КУпАП, статті 4 Закону України «Про судовий збір» зі ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665,60 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 23, 33, 34, 40-1, 51, 245, 251, 252, 256, 280, 283, 284, 285 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», -
ПОСТАНОВИВ:
Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 51 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (тисяча сімсот) гривень.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Роз`яснити, що відповідно до частини першої статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, надіслати постанову про накладення штрафу для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, роботи або за місцезнаходженням її майна в порядку, встановленому законом.
Відповідно до статті 308 КУпАП у разі несплати штрафу у строк, встановлений частиною першою статті 307 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, стягується подвійний розмір штрафу.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в порядку, визначеному статтею 294 КУпАП.
Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня набрання законної сили.

Суддя М. М. Пилипчук