?
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2026 року 
м. Київ
cправа № 910/127/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Рогач Л. І., Мачульського Г. М.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 (особа, яка не брала участі у справі) на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 14.07.2026 (колегія суддів: Спаських Н. М., Яценко О. В., Гончаров С. А.) у справі
за позовом заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської державної адміністрації (Київської міської ради) до Національної академії внутрішніх справ, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Резон" про припинення права користування земельними ділянками та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
1. Заступник керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської державної адміністрації (Київської міської ради) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Національної академії внутрішніх справ, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Резон" про припинення права постійного користування земельними ділянками та зобов`язання відповідача повернути позивачу спірні земельні ділянки з приведенням їх в придатний для використання стан шляхом знесення будівель і споруд.
2. Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.06.2024 позов задоволено повністю.
3. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2024 рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2024 скасовано та прийнято нове, яким у задоволенні позову відмовлено.
4. Постановою Верховного Суду від 17.04.2025 постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2024 скасовано, а рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2024 залишено в силі.
5. В подальшому постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2025 апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (особи, які не брали участі у справі) на вищевказане рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2024 задоволено частково. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2024 скасовано, провадження у справі № 910/127/21 закрито. 
6. Постановою Верховного Суду від 11.02.2026 постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2025 скасовано, рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2024 залишено в силі.
7. Не погоджуючись з прийнятим рішенням Господарського суду міста Києва від 06.06.2024, ОСОБА_1 (як особа, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, інтереси та(або) обов`язки), 18.05.2026 через систему "Електронний суд" звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просила: поновити строк на апеляційне оскарження; прийняти апеляційну скаргу до розгляду; скасувати рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання знесення об`єкта незавершеного будівництва; направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції з вимогою залучити ОСОБА_1 та інших інвесторів як третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, або ухвалити нове рішення, яким у позові прокуратури про знесення ЖК "O2 Residence" - відмовити в повному обсязі.
8. 14.07.2026 Північний апеляційний господарський суд постановив ухвалу про відмову у поновленні строку на апеляційне оскарження та у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2024.
9. Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_1 не зазначає в своїй апеляційній скарзі, в якій частині рішення суду від 06.06.2024 прямо зазначено про вирішення судом питання про його особисті права, інтереси та обов`язки, а, отже, скаржник не довів, що він є особою, яка не залучена до участі у справі, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки. 
10. Водночас апеляційний суд визнав неповажними наведені апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду від 06.06.2024 (скаржник фактично ознайомився із оскарженим рішенням лише 15.05.2026, а джерелом інформації про судове рішення скаржник вказав "інформація від знайомих, яка стала підставою для перевірки відкритих джерел"), у зв`язку з чим відмовив у відкритті апеляційного провадження на підставі пункта 4 частини першої статті 261 ГПК України.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
11. 21.07.2026 ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу апеляційного суду від 14.07.2026, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження судового розгляду.
12. Суд касаційної інстанції відкрив касаційне провадження у цій справі на підставі абзацу 2 частини другої статті 287 ГПК України. 
13. Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд порушив норми процесуального права, зокрема безпідставно підмінив визначений законом критерій "вирішення питання про права особи" штучним критерієм "наявності прізвища в судовому рішенні", чим обмежив доступ до правосуддя. Також скаржник зазначає про порушення судом принципу рівності, оскільки до інших інвесторів у цій же справі апеляційним судом застосовувалися інші, менш суворі процесуальні стандарти під час вирішення питання про відкриття провадження
Узагальнений виклад позицій інших учасників справи
14. У відзиві на касаційну скаргу заступник керівника Київської міської прокуратури просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін. Прокурор зазначає, що суд апеляційної інстанції правомірно встановив відсутність висновків про права та обов`язки апелянта у рішенні суду першої інстанції, а також обґрунтовано визнав неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження.
15. У письмових поясненнях третіх осіб інвестори погоджуються з доводами касаційної скарги та зазначають про незаконність ухвали апеляційного суду від 14.07.2026, наполягаючи на передчасності оцінки апеляційним судом факта наявності / відсутності порушення прав ОСОБА_1 до відкриття апеляційного провадження у справі, застосуванні судом різних підходів до інвесторів, а також порушенні норм ГПК України при вирішенні питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження. 
Позиція Верховного Суду
16. Предметом касаційного перегляду є ухвала апеляційного суду від 14.07.2026 про відмову у поновленні строку на апеляційне оскарження та у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 (особи, яка не брала участі у справі). 
17. Звертаючись з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2024 скаржник на обґрунтування наявності права на апеляційне оскарження послався на те, що ОСОБА_1 є добросовісним набувачем майнових прав на квартиру в ЖК "O2 Residence" на підставі договору купівлі-продажу майнових прав, укладеного з АТ "ЗНВКІФ "Атлон" (в інтересах якого діяло ТОВ "Фірма "Резон"). ОСОБА_1 повністю у розмірі 100 % оплатив вартість об`єкта нерухомого майна, яке суд першої інстанції зобов`язав знести як об`єкт самочинного будівництва. 
18. Таким чином, на думку скаржника, суд, ухваливши рішення про знесення нерухомого майна, безпосередньо вирішив питання про майнові права та обов`язки скаржника, не залучивши його до участі у справі. 
19. Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, то ОСОБА_1 посилався на те, що він не був учасником судового процесу у справі № 910/127/21, рішення в якій оскаржує, про рішення дізнався від знайомих лише 15.05.2026 та негайно перевірив відкриті джерела, перебуваючи за кордоном. Відразу після отримання інформації про існування рішення у справі скаржник вжив всіх заходів для подання апеляційної скарги в електронному вигляді.
20. Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд зазначив, що в оскаржуваному рішенні від 06.06.2024 у цій справі про майнові права ОСОБА_1 на оплачену ним квартиру чи інші його права та інтереси не згадується. Рішення суду від 06.06.2024 не має висновків про права та обов`язки апелянта ОСОБА_1 , в жодній частині рішення не згадується його прізвище, а отже, він не довів свого статусу особи, щодо якої суд ухвалив рішення.
21. За висновком апеляційного суду, до апеляційної скарги ОСОБА_1 від 18.05.2026 слід застосувати положення статті 261 ГПК України, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного судового рішення. 
22. Водночас апеляційний суд відмовив у відкритті апеляційного провадження відповідно до пункту 4 частини першої статті 261 ГПК України, визнавши наведені скаржником підстави для поновлення строку неповажними. 
Верховний Суд, переглядаючи у касаційному порядку оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції, виходить із такого.
23. Предметом касаційного перегляду є правомірність відмови апеляційного суду у відкритті апеляційного провадження за скаргою особи, яка не брала участі у справі, на підставі пункту 4 частини першої статті 261 ГПК України (у зв`язку з визнанням неповажними причин пропуску строку на апеляційне оскарження).
24. Відповідно до частини першої статті 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
25. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 261 ГПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки.
26. Як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга ОСОБА_1 була подана після спливу одного року з дня складення повного тексту оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 06.06.2024. Скаржник просив застосувати до нього виняток, передбачений частиною другою статті 261 ГПК України, мотивуючи це тим, що суд ухвалив рішення про його майнові права, не залучивши його до участі у справі.
27. Верховний Суд зазначає, що за загальним правилом вирішення питання про те, чи прийнято оскаржуване рішення про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не брала участі у справі, здійснюється судом апеляційної інстанції після відкриття апеляційного провадження та під час розгляду справи по суті. У разі встановлення відсутності такого впливу провадження підлягає закриттю (такий висновок викладений у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.08.2019 у справі № 62/112 та від 16.01.2020 у справі № 925/1600/16).
28. Однак у цій справі колегія суддів враховує нові актуальні висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.03.2026 у справі № 922/5241/21. 
29. У зазначеній постанові від 04.03.2026 у справі № 922/5241/21Велика Палата прямо відступила від попередньої практики щодо визначення судового рішення таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, та зазначила, що рішення не може вважатися таким, що прийняте про права, інтереси чи обов`язки незалученої особи, лише через наявність відповідних висновків (суджень) у його мотивувальній частині. Будь-які висновки про права, інтереси та (або) обов`язки особи у мотивувальній частині рішення суду не мають для особи, яка не брала участь у розгляді справи, зобов`язуючого значення з огляду на норми статті 75 ГПК України (преюдиційність). Натомість, визначальне значення має виключно резолютивна частина рішення, яка містить обов`язковий до виконання присуд і в якій суд прямо вирішив питання про права чи обов`язки такої особи.
30. Цей правовий висновок кардинально змінює попередні підходи до вирішення питання про те, яке саме судове рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, а також значно спрощує порядок перевірки апеляційної скарги на етапі відкриття апеляційного провадження щодо її прийнятності.
31. Дослідивши зміст апеляційної скарги ОСОБА_1 , Верховний Суд констатує, що хоча апеляційна скарга формально і мотивована з посиланням на статтю 254 ГПК України, проте фактично скаржник не наводить жодного належного обґрунтування того, що яким чином оскаржуваним рішенням від 06.06.2024 вирішено питання про його права, інтереси або обов`язки. Водночас резолютивна частина рішення від 06.06.2024 стосується виключно прав та обов`язків Національної академії внутрішніх справ і жодним чином не звернена до скаржника. 
32. При цьому Суд враховує обставини апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції у цій справі іншими інвесторами будівництва (зокрема, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ). Зазначені обставини в контексті питання розгляду апеляційних та касаційних скарг осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, інтереси та (або) обов`язки, вже розглядалося Північним апеляційним господарським судом та Верховним Судом в межах перегляду рішень у даній справі. 
33. Так, Верховний Суд у постанові від 11.02.2026 у справі № 910/127/21 дійшов висновку, що зазначені особи учасниками спірних правовідносин не були, будь-якого відношення до спірного майна (земельних ділянок) не мали, жодних суджень про права, інтереси, свободи та / або обов`язки цих скаржників або можливості їх зміни на майбутнє ані мотивувальна, ані резолютивна частини рішення суду першої інстанції від 06.06.2024 не містять. 
34. Крім того, суд касаційної інстанції розмежував характер спірних правовідносин, вказавши, що Суд не заперечує, що права інвесторів можуть / мають розглядатися як право на майно та підлягати захисту в суді, водночас у зазначеній справі вони мають правову природу відмінну від прав на земельні ділянки, а суб`єктний склад таких спорів є відмінним від того який розглядається Судом. Таким чином, судове рішення про задоволення позову стосується особи, щодо якої його ухвалено (Національної академії внутрішніх справ), і не визначає права чи обов`язки інших осіб. 
35. Саме на цей висновок Верховного Суду цілком правомірно послався апеляційний суд в ухвалі від 14.07.2026, обґрунтовуючи відсутність підстав для відкриття апеляційного провадження.
36. З урахуванням наведеного та враховуючи те, що подана ОСОБА_1 апеляційна скарга по суті не містила належного мотивування щодо впливу саме резолютивної частини рішення на права заявника (що є обов`язковою умовою відповідно до актуальної практики Великої Палати Верховного Суду у вирішенні питання про зв`язок оскаржуваного судового рішення з правами, інтересами та (або) обов`язками особи, яка не брала участі у справі), апеляційний суд у даному випадку обґрунтовано не застосував виняток, передбачений пунктом 1 частини другої статті 261 ГПК України.
37. Такий підхід апеляційного суду повністю узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 11.02.2026 у цій же справі, згідно з яким ані мотивувальна, ані резолютивна частини рішення суду першої інстанції від 06.06.2024 не містять жодних суджень про права, інтереси, свободи та / або обов`язки інвесторів будівництва, а їхні права мають іншу правову природу, відмінну від прав на спірні земельні ділянки.
38. За таких обставин, суд апеляційної інстанції правомірно зосередився виключно на дослідженні питання дотримання процесуальних строків на апеляційне оскарження та причин їх пропуску.
39. Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що наведені скаржником причини пропуску строку (отримання інформації від знайомих 15.05.2026 без надання належних доказів неможливості дізнатися про стан справи раніше) є неповажними, адже скаржник, усвідомлюючи свій статус інвестора, мав би проявляти розумну зацікавленість станом реалізації інвестиційного проєкту та перевіряти загальнодоступну інформацію.
40. Враховуючи викладене, оскільки апеляційна скарга подана з пропуском строку, а наведені підстави для його поновлення визнані неповажними, і при цьому скаржником не обґрунтовано належним чином наявності умов для застосування винятків з річного строку на оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 261 ГПК України.
41. Доводи касаційної скарги не спростовують законності та обґрунтованості оскаржуваної ухвали.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
42. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
43. За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судові витрати 
44. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку, передбаченому статтею 129 ГПК України, покладається на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд -
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 14.07.2026 у справі № 910/127/21 - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню

Суддя Є. В. Краснов

Суддя Г. М. Мачульський 

Суддя Л. І. Рогач