Справа №585/5047/25
Номер провадження 22-ц/816/2622/26
Категорія - 88

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2026 року м. Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Сізова Д.В. (суддя-доповідач), 
суддів: Собини О.І., Щербаченко М.В.,
з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16 червня 2026 року, ухвалене у м. Ромни, у складі судді Цвєлодуб Г.О., повне рішення складено 18 червня 2026 року
у цивільній справі за заявою виконавчого комітету Хмелівської сільської ради Роменського району Сумської області, як органу опіки та піклування, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Комунальна установа Сумської обласної ради Хмелівський психоневрологічний інтернат, директор Комунальної установи Сумської обласної ради Хмелівський психоневрологічний інтернат Тарасов Ігор Володимирович, ОСОБА_1 , 
про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, 
в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог 
29 грудня 2025 року виконавчий комітет Хмелівської сільської ради Роменського району Сумської області, як орган опіки та піклування, звернувся до суду із вказаною заявою, у якій просив визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною та призначити її опікуном ОСОБА_1 . 
Заява мотивована тим, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства, має хронічне психічне захворювання, внаслідок чого не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, і з 01 лютого 2024 року знаходиться на повному державному утримані в КУСОР Хмелівський психоневрологічний інтернат.
Рішенням Лебединського районного суду від 28 серпня 2023 року ОСОБА_2 було визнано недієздатною та призначено опікуном ОСОБА_3 , термін дії рішення 2 роки.
Рішенням Роменського міськрайонного суду від 09 травня 2024 року опікуном над ОСОБА_2 було призначено директора КУСОР Хмелівського психоневрологічного інтернату ОСОБА_4 . 
У зв`язку з відсутністю родичів і близьких осіб, які могли б опікуватися недієздатною ОСОБА_2 , виконавчий комітет Хмелівської сільської ради Роменського району Сумської області, як орган опіки та піклування, звернувся до суду із вказаною заявою.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16 червня 2026 року заяву задоволено частково. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано недієздатною. Строк дії рішення – два роки з дня набрання рішенням суду законної сили.
У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим визнав її недієздатною. Разом із тим, суд надав критичну оцінку поданню органу опіки та піклування щодо доцільності призначення ОСОБА_1 опікуном, вказавши про відсутність належної мотивації, обґрунтувань та доказів щодо його можливості бути опікуном, а також конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення. Суд також висловив сумніви у щирості його бажання здійснювати опіку та усвідомленні ним відповідальності опікуна.
Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційних скарг
Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційні скарзі, посилаючись на неповне встановлення обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду в частині відмови у призначенні його опікуном над недієздатною ОСОБА_2 та постановити нове про задоволення заяви. 
Вважає помилковим висновок суду про те, що подання органу опіки та піклування не містить належної мотивації та обґрунтування можливості призначення його опікуном недієздатної ОСОБА_2 . Перед внесенням такого подання виконавчий комітет Хмелівської сільської ради перевірив його особу, стан здоров`я, умови проживання, сімейний стан, характеристику, відсутність судимості та інші необхідні обставини, після чого прийняв рішення про звернення до суду щодо його призначення опікуном. Крім того, КУСОР Хмелівський психоневрологічний інтернат сам звернувся з клопотанням про його призначення опікуном недієздатної ОСОБА_2 .
Звертає увагу, що він вже є опікуном над іншою недієздатною особою та належно виконує свої обов`язки, претензій з боку органу опіки до нього немає. Його бажання бути опікуном підтверджується письмовою заявою, участю у справі, поданням органу опіки та клопотанням КУСОР Хмелівський психоневрологічний інтернат. Водночас висновок суду про сумніви у щирості його бажання є припущенням, оскільки суд не зазначив жодного доказу, на якому він ґрунтується, сама ОСОБА_2 також висловила згоду на моє призначення.
Безпідставним є посилання суду на те, що опікуном уже призначений ОСОБА_4 , оскільки строк дії попереднього рішення суд про визнання ОСОБА_2 недієздатною сплив 28 вересня 2025 року. ОСОБА_4 повідомив суд про небажання надалі виконувати обов`язки опікуна у зв`язку зі станом здоров`я. Батьки ОСОБА_2 : ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , 14 травня 2026 року також повідомили суд про відмову від виконання опікунських обов`язків та просили призначити опікуном саме ОСОБА_1 . Інших осіб, які бажають виконувати такі обов`язки, немає.
Доводить, що орган опіки та піклування встановив його можливість виконувати обов`язки опікуна та вніс відповідне подання, за обґрунтованість якого несе відповідальність, однак суд не надав належної оцінки цим обставинам і доказам. 
При вирішенні питання про призначення опікуна суд першої інстанції мав першочергово врахувати інтереси ОСОБА_2 , наявність особи, яка бажає та може здійснювати опіку, висновок органу опіки та піклування щодо кандидатури ОСОБА_1 , а також відсутність інших осіб, які бажають виконувати такі обов`язки.
Судове рішення в частині визнання ОСОБА_2 недієздатною в апеляційному порядку сторонами не оскаржується та відповідно в цій частині апеляційним судом не переглядається.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Правом на відзив на апеляційну скаргу інші учасники справи не скористалися.
Від директора КУСОР Хмелівський психоневрологічний інтернат Тарасова І.В., від КУСОР Хмелівський психоневрологічний інтернат, від голови Хмелівської сільської ради Роменського району Сумської області, від ОСОБА_2 (власноручно написана) до апеляційного суду надійшли письмові заяви про призначення опікуна та підтримання апеляційної скарги. 
Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції
Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 28 серпня 2023 року у справі № 950/313/23 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано недієздатною, встановлено над нею опіку та призначено її опікуном матір — ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішення суду набрало законної сили 28 вересня 2023 року (а. с. 6).
Відповідно до довідки КУСОР «Хмелівський психоневрологічний інтернат» від 22 грудня 2025 року ОСОБА_2 перебуває на повному державному утриманні та проживає у КУСОР «Хмелівський психоневрологічний інтернат» з 01 лютого 2024 року по теперішній час (а. с. 9).
Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 09 травня 2024 року у справі № 585/1965/24 ОСОБА_3 звільнено від виконання обов`язків опікуна над недієздатною ОСОБА_2 та призначено директора КУСОР «Хмелівський психоневрологічний інтернат» Тарасова І.В. її опікуном (а. с. 7–8).
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значиться зареєстрованою по АДРЕСА_1 (а.с. 4).
ОСОБА_1 значиться зареєстрованим по АДРЕСА_2 , разом із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с. 11)
Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов проживання і сімейного стану особи від 22 грудня 2025 року ОСОБА_1 на праві власності належить приватний будинок за вказаною адресою, загальною площею 120 кв.м, житловою - 98,7 кв.м, умови проживання задовільні та відповідають санітарно-гігієнічним нормам, має присадибну ділянку, загальною площею 0,05 га. Проживає разом із своїми батьками. Розлучений, дітей не має (а.с. 13).
ОСОБА_1 позитивно характеризується за місцем проживання, станом на 17 грудня 2025 року до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має, у розшуку не перебуває, за станом здоров`я може надавати соціальні послуги (а. с. 14-16).
18 листопада 2025 року ОСОБА_8 та ОСОБА_7 подали письмові заяви, в яких зазначили, що не заперечують проти призначення ОСОБА_1 , відповідно їхнього сина та чоловіка, опікуном над недієздатною ОСОБА_2 (а. с. 18, 23, 24).
Відповідно до довідки КУСОР Хмелівський психоневрологічний інтернат від 22 грудня 2025 року ОСОБА_1 постійно відвідує ОСОБА_2 у зазначеному закладі, забезпечує її засобами особистої гігієни, солодощами, одягом та взуттям (а. с. 12).
Із довідки КУСОР Хмелівського психоневрологічного інтернату від 26 травня 2026 року вбачається, що ОСОБА_1 працює у цьому інтернаті на посаді сторожа (а.с. 109). 
На підставі рішення виконавчого комітету Хмелівської сільської ради від 02 грудня 2025 року № 456, орган опіки та піклування звернувся до суду із поданням від 25 грудня 2025 року, у якому просив визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною та призначити її опікуном ОСОБА_1 (а.с.22).
Згідно висновку експерта судово-психіатричної експертизи від 17 квітня 2026 року № 222 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявляє ознаки стійкого, хронічного психічного розладу у вигляді шизофренії, інший тип. За своїм психічним станом ОСОБА_2 не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.76-79). Із висновку також вбачається, що експертом встановлено, ОСОБА_2 читати, писати, рахувати не вміє, судження примітивні, інтелект знижений до рівня вираженої дебільності, є старшою з трьох дітей у сім`ї своїх батьків. 
У матеріалах справи на сторінках 90-96 містяться копії заяв ОСОБА_5 та ОСОБА_3 від 14 травня 2026 року, у яких вказані особи у зв`язку з сімейними обставинами відмовляються від виконання обов`язків опікунів над своєю дочкою ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , а також копія паспорта ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та відомості про зареєстроване місце проживання останньої по АДРЕСА_3 . 
Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20 грудня 2024 року (справа № 585/4876/24) задоволено заяву виконавчого комітету Хмелівської сільської ради Роменського району Сумської області, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , в.о. директора КУСОР Хмелівський психоневрологічний інтернат Тарасов І.В., КУСОР Хмелівський психоневрологічний інтернат, про зміну опіки над недієздатною особою.
Звільнено в.о. директора КУСОР Хмелівський психоневрологічний інтернат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від опікунських обов`язків над недієздатною ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Призначено опікуном ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканця АДРЕСА_2 (рішення в ЄДРСР).
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Згідно із частиною 1 статті 39 та частиною 1 статті 41 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.
Відповідно до статті 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Згідно із частиною 1 статті 60 ЦК України суд установлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Відповідно до частин 2-4 статті 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.
Відповідно до частини 1 статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.
Відповідно до частин 1, 6 статті 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20). 
Верховний Суд у постанові від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20 (провадження № 61-21311св21) зазначив, що «при призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.
Із наведених норм права у їх системному взаємозв`язку слід дійти висновку, що, захищаючи права та інтереси недієздатної особи, закон покладає на суд обов`язок одночасно з вирішенням питання про її недієздатність забезпечити встановлення над нею опіки та вирішити питання щодо призначення опікуна. При цьому зі змісту положень ЦК України та ЦПК України вбачається особлива роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати суду обґрунтоване подання щодо кандидатури опікуна.
Саме на орган опіки та піклування покладається обов`язок з`ясувати обставини, які мають значення для визначення особи, яка за своїми особистими якостями, станом здоров`я, можливістю фактично виконувати опікунські обов`язки, характером стосунків із підопічним, наявністю родинних чи інших близьких зв`язків та іншими обставинами найбільшою мірою відповідає інтересам недієздатної особи.
Отже, внесення органом опіки та піклування подання про доцільність призначення певної особи опікуном не може зводитися виключно до перевірки відсутності формальних перешкод для виконання нею опікунських обов`язків. Таке подання має містити достатнє обґрунтування того, чому призначення саме цієї особи відповідає інтересам конкретної недієздатної особи, з урахуванням передбачених законом критеріїв.
Водночас подання органу опіки та піклування не має для суду наперед установленої сили та підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами. Суд зобов`язаний самостійно перевірити, чи підтверджуються викладені у поданні обставини, чи враховані органом опіки та піклування особисті та родинні зв`язки недієздатної особи, а також чи відповідає запропонована кандидатура її найкращим інтересам.
У справі, що переглядається, орган опіки та піклування вніс подання про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 .
Як убачається з матеріалів справи, при визначенні кандидатури ОСОБА_1 органом опіки та піклування було досліджено його особу, стан здоров`я, матеріально-побутові умови проживання, сімейний стан, характеристику за місцем проживання, відсутність судимості та перебування у розшуку.
Разом із тим наведені обставини характеризують переважно самого ОСОБА_1 та свідчать про його загальну можливість виконувати обов`язки опікуна, однак не дають відповіді на питання, чому саме його кандидатура найбільшою мірою відповідає інтересам ОСОБА_2 .
Зокрема, у поданні органу опіки та піклування не наведено достатніх відомостей про характер особистих стосунків між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , час їх виникнення, тривалість та обставини їх формування. Не встановлено також, чи існували між ними близькі особисті стосунки до перебування ОСОБА_2 у КУСОР Хмелівський психоневрологічний інтернат.
Ці обставини мають істотне значення, оскільки ОСОБА_1 є працівником КУСОР Хмелівський психоневрологічний інтернат, у якому ОСОБА_2 постійно проживає з 01 лютого 2024 року. Саме перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах із закладом, де знаходиться ОСОБА_2 , не є перешкодою для його призначення опікуном, однак така обставина потребує належної оцінки з огляду на необхідність встановлення характеру їхніх особистих стосунків та мотивів виникнення у нього бажання здійснювати опіку особливо зважаючи на ту обставину, що із заявою орган опіки та піклування звернувся до суду 29 грудня 2025 року, а ОСОБА_1 став працювати в інтернаті, як встановлено судом першої інстанції, із травня 2026 року.
Факт того, що ОСОБА_1 постійно відвідує ОСОБА_2 , забезпечує її засобами особистої гігієни, одягом, взуттям та іншими необхідними речами, сам по собі не дає можливості встановити, чи склалися між ними саме ті особисті приязні взаємини, які відповідно до частини четвертої статті 63 ЦК України мають враховуватися при призначенні опікуна. І ця обставина є важливою з огляду на відсутність відомостей про те, у зв`язку з чим у заявника виникло бажання стати її опікуном. 

Колегія суддів також звертає увагу, що ОСОБА_2 має батьків - ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , та як встановлено у висновку психіатра є однією з трьох дітей у сім`ї, а тому при визначенні кандидатури опікуна орган опіки та піклування мав належним чином з`ясувати питання щодо можливості виконання ними опікунських обов`язків, характеру їхніх стосунків та причин, за яких перевагу надано саме кандидатурі ОСОБА_1 .
У подальшому, 14 травня 2026 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 подали заяви про відмову від виконання опікунських обов`язків та підтримали кандидатуру ОСОБА_1 . Однак зазначені заяви були подані вже під час розгляду справи судом першої інстанції та не усувають недоліків подання органу опіки та піклування від 25 грудня 2025 року, в якому не наведено належного обґрунтування щодо з`ясування кола близьких родичів ОСОБА_2 , їхнього ставлення до виконання опікунських обов`язків.
Наявність у підопічної близьких родичів не означає, що опікуном обов`язково має бути призначений хтось із них. Проте орган опіки та піклування і суд повинні з`ясувати, чи можуть такі родичі виконувати обов`язки опікуна та які між ними і підопічною склалися стосунки. Лише після цього можна вирішувати, чи є підстави призначати опікуном іншу особу. 
Так само те, що ОСОБА_1 уже є опікуном іншої недієздатної особи, не означає, що він має бути призначений опікуном ОСОБА_2 . Ця обставина свідчить про наявність у нього досвіду виконання таких обов`язків, однак при вирішенні питання про призначення опікуна необхідно враховувати саме інтереси конкретної підопічної, її особисті стосунки з кандидатом та можливість належного виконання ним обов`язків щодо неї. 
Із огляду на характер психічного захворювання ОСОБА_2 , яка не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, особливого значення набуває обов`язок держави забезпечити її належний захист та представництво її інтересів. Саме тому при вирішенні питання про призначення опікуна визначальним є не бажання кандидата отримати відповідний статус, а те, наскільки його призначення забезпечить належний захист особистих та майнових прав і інтересів підопічної.
У цьому контексті колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що саме по собі подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення ОСОБА_1 не є достатнім для задоволення відповідної вимоги за відсутності належного обґрунтування того, чому саме ця кандидатура відповідає найкращим інтересам ОСОБА_2 .
Водночас колегія суддів не може покласти в основу висновку про доцільність призначення ОСОБА_1 письмову заяву ОСОБА_2 про призначення його опікуном. Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи ОСОБА_2 не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не вміє читати, писати та рахувати, її судження примітивні, а інтелект знижений до рівня вираженої дебільності. За таких обставин її письмова заява не може свідчити про усвідомлене волевиявлення щодо кандидатури опікуна та не має визначального значення при вирішенні цього питання. 
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що щирість бажання ОСОБА_1 здійснювати опіку та усвідомлення ним відповідальності опікуна викликають сумніви. Такий висновок не підтверджений належними доказами та фактично ґрунтується на припущеннях.
Однак зазначена помилка в мотивуванні рішення суду першої інстанції не є підставою для його скасування, оскільки вона не призвела до неправильного вирішення справи.
При цьому відсутність призначеного опікуна не означає, що ОСОБА_2 залишається без опіки та належного захисту її прав і законних інтересів. Відповідно до статті 66 ЦК України, якщо над фізичною особою, яка перебуває у закладі охорони здоров`я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку або не призначено опікуна, опіку над нею здійснює цей заклад.
Аналогічне положення міститься у пункті 10 Типового положення про психоневрологічний інтернат, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 грудня 2016 року № 957, відповідно до якого до призначення опікуна над недієздатним підопічним опіку та піклування над ним здійснює інтернат.
Отже, до призначення ОСОБА_2 опікуна її права та інтереси забезпечуються КУСОР Хмелівський психоневрологічний інтернат, у якому вона перебуває на повному державному утриманні, в особі його керівника в силу покладених на нього службових обов`язків.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в цій частині колегія суддів не вбачає.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги 
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (частина 1 статті 374 ЦПК України).
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина 1 статті 375 ЦПК України).
За результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині - без змін.
Висновки суду щодо судових витрат
Відповідно до частини 2 статті 299 ЦПК України судові витати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.
Керуючись статтями 367-369, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16 червня 2026 року в оскаржуваній частині - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів.
Повну постанову складено 20 серпня 2026 року.

Головуючий - | Д.В. Сізов

Судді: О.І. Собина 

М.В. Щербаченко