Коростишівський районний суд Житомирської області 

Справа № 935/2667/25
Провадження № 2/935/339/26
РІШЕННЯ
Іменем України
15 вересня 2026 року       м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Рибнікової М. М., за участю секретаря судового засідання Бондаренко Н. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:
До Коростишівського районного суду Житомирської області надійшов позов ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 97100 грн .
В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначає, що 18.10.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №100149723, за умовами якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 5000 грн. 17.01.2022 було укладено договір факторингу №17-01/2022-54, відповідно до якого ТОВ "Мілоан" відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 100149723. Крім того, 10.01.2023 було укладено договір факторингу №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 100149723. Первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав, в той час як відповідач не виконав свого зобов`язання. Сума заборгованості відповідача за договором №100149723 від 18.10.2021 складає 33200 грн, з яких: 5000 грн - заборгованість за основною сумою, 26750 грн – заборгованість за відсотками, 1450 грн – заборгованість за комісією. 
18.10.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №3586923, за умовами якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 10000 грн. 26.01.2022 було укладено договір факторингу №26-01/2022-83, відповідно до якого ТОВ "Мілоан" відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 3586923. Крім того, 10.01.2023 було укладено договір факторингу №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3586923. Первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав, в той час як відповідач не виконав свого зобов`язання. Сума заборгованості відповідача за договором №3586923 від 18.10.2021 складає 63900 грн, з яких: 10000 грн - заборгованість за основною сумою, 52000 грн – заборгованість за відсотками, 1900 грн – заборгованість за комісією. 
Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 97100 грн та судові витрати.
Ухвалою суду від 28.11.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Однак, 30.03.2026 суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 
У судові засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив справу розглянути без її участі, вказала, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином у спосіб, встановлений законом, у тому числі, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Коростишівського районного суду Житомирської області. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 18.10.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №100149723, відповідно до умов якого сума кредиту 5000 грн, строк кредитування 15 днів /з можливістю пролонгації/, проценти за користування кредитом: нараховуються за ставкою 3 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; комісія за надання кредиту: 1450,00 грн., яка нараховується за ставкою 29% від суми кредиту одноразово; орієнтована реальна річна процентна ставка 71,345,146 % річних.
Вказаний договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором J16657, а відповідно довідки про ідентифікацію ОСОБА_1 , з яким укладено договір 100149723 отримав одноразовий ідентифікатор J16657 18.10.2021 на номер мобільного телефону, який зазначено у договорі /380956777650/.
Відповідно квитанції №9722а36d-531a-4f9c-877d-575563a3105a_637701635919686336 від 18.10.2021 за кредитним договором №100149723 ОСОБА_1 отримав 5000 грн від ТОВ «Мілоан» , які перераховано на платіжний засіб НОМЕР_1 ТОВ «ФК «Елаєнс»
17.01.2022 було укладено договір факторингу №17-01/2022-54, відповідно до якого ТОВ "Мілоан" відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 100149723, що підтверджено реєстром боржників. 
10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу №10-01/2023, відповідно до умов якого останньому перейшло право вимоги до позичальників, включаючи відповідача, що підтверджено також реєстром боржників.
Первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав, в той час як відповідач ОСОБА_1 не виконав свого зобов`язання у повному обсязі. Сума заборгованості відповідача за договором №100149723 від 18.10.2021 складає 33200 грн, з яких: 5000 грн - заборгованість за основною сумою, 26750 грн – заборгованість за відсотками , 1450 грн заборгованість за комісією. 
18.10.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №3586923, відповідно до умов якого сума кредиту - 10000 грн, строк кредитування - 30 днів /з правом неодноразової пролонгації/, проценти за користування кредитом: нараховуються за ставкою 2,5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, комісія за надання кредиту 1900 грн, яка нараховується за ставкою 19 % від суми кредиту одноразово у момент видачі кредиту; орієнтована реальна річна процентна ставка 317,286.00 % річних.
Вказаний договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором U26761.
Відповідно квитанції №0a340197-13d3-4188-85f7-c6f41124446f_637701454439390652 від 18.10.2021 за кредитним договором №3586923 ОСОБА_1 отримав 10000 грн від ТОВ «Мілоан» , які перераховано на платіжний засіб НОМЕР_1 ТОВ «ФК «Елаєнс»/
26.01.2022 було укладено договір факторингу №26-01/2022-83, відповідно до якого ТОВ "Мілоан" відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №3586923, що підтверджено реєстром боржників. 
10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу №10-01/2023, відповідно до умов якого останньому перейшло право вимоги до позичальників, включаючи відповідача, що підтверджено також реєстром боржників.
Первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав, в той час як відповідач ОСОБА_1 не виконав свого зобов`язання у повному обсязі. Сума заборгованості відповідача за договором №3586923 від 18.10.2021 складає 63900 грн, з яких: 10000 грн - заборгованість за основною сумою, 52000 грн – заборгованість за відсотками , 1900 грн заборгованість за комісією. 
Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1 ст.599 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч.1 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.
Частиною першою статті 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Інше щодо спору між сторонами законом не встановлено.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі
При цьому, одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону).
Згідно зі ст.11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до ст.12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За правилами ч.ч. 1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
У разі не спростування презумпції правомірності договору, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Відповідно до положень статей 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Із матеріалів справи встановлено, що ТОВ «Коллект Центр» надало належні, достатні та допустимі докази на підтвердження переходу права вимоги до ОСОБА_1 за кредитними договорами №100149723 та №3586923 від 18.10.2021, а саме: кредитні договори, укладені між первісним кредитором та відповідачем, анкети-заяви на кредит та паспорти споживчого кредиту, докази перерахунку кредитних коштів відповідачу, договори факторингу, укладені між первісним кредитором та ТОВ «Вердикт Капітал», а надалі між останнім та позивачем, реєстри боржників, платіжні інструкції по оплаті договорів факторингу, які у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто в силу ст.204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину.
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа №910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
Матеріалами справи підтверджено, що відсотки за користування кредитними коштами нараховувалися кредиторами відповідно до умов договорів та в межах строку дії договорів. 
Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідачем не надано будь-яких доказів щодо не отримання ним кредитних коштів за кредитними договорами №100149723 та №3586923 від 18.10.2021. Також, відповідачем відзиву на позовну заяву не направлено, не доведено обставин належного виконання ним умов укладених кредитних договорів, які полягають у вчасному поверненні кредитних коштів та сплаті відповідних відсотків, розмір яких у межах всього строку кредитування погоджено між сторонами відповідно до умов договору.
Судом встановлено, що відповідачем отримано кредит від кредитодавців, укладені договори є строковими, зворотніми, платними. Відповідач прийняв на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики/кредиту) та сплатити позикодавцю/кредитодавцю проценти від суми позики.
Щодо розподілу судових витрат між сторонами, в тому числі й щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.
Частиною 1статті 133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі є витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновки, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін».
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг.
До матеріалів справи долучено заявку на надання юридичної допомоги №1818 від 01.09.2025, договір про надання правової допомоги №01-07/2024, укладений між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» від 01.07.2024, витяг з акту про дання юридичної допомоги №14 від 30.09.2025, у якій вказано, що опис наданих послуг, їх вартість та кількість витраченого часу на загальну суму 25000,00 грн.
В той же час в даному випадку суд враховує, що розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути не тільки доведений та документально обґрунтований, але й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат та його розміру.
З огляду на зазначене, враховуючи критерій реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи, з урахуванням її складності, яка розглядалася у відсутність сторін у судовому засіданні та кількість необхідних процесуальних дій сторони у цій справі, тому суд дійшов до висновку про зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 4 000 грн., які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у частині стягнення кредитної заборгованості, а відтак, із відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість в загальному розмірі 97100 грн, а саме:
• за договором ОСОБА_1 з ТОВ «Мілоан» №100149723 від 18.10.2021 у розмірі 33200 грн, яка складається з заборгованість за основною сумою кредиту- 5000 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 26750 грн, заборгованості за комісією за надання кредиту у розмірі 1450 грн;
• за договором ОСОБА_1 з ТОВ «Мілоан» №3586923 від 18.10.2021 у розмірі 63900 грн, яка складається з заборгованість за основною сумою кредиту- 10000 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 52000 грн, заборгованості за комісією за надання кредиту у розмірі 1900 грн. 
У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн, відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».
У зв`язку з чим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн .
Відповідно до ч.1 ст.244 ЦПК України суд призначив проголошення рішення на 15.09.2026 о 08 год 50 хв.
Керуючись ст. ст.2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за: 
- кредитним договором №100149723 від 18.10.2021 у розмірі 33200 грн, яка складається з заборгованості за основною сумою кредиту - 5000 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 26750 грн, заборгованості за комісією за надання кредиту у розмірі 1450 грн, 
- кредитним договором №3586923 від 18.10.2021 у розмірі 63900 грн, яка складається з заборгованість за основною сумою кредиту- 10000 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 52000 грн, заборгованості за комісією за надання кредиту у розмірі 1900 грн.,
а всього загальну суму заборгованості у розмірі 97 100 (дев`яносто сім тисяч сто) грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судовий збір в розмірі 2422 грн 40 коп та витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн .
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач : Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», код ЄРДПОУ 44276926, місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, буд.3, офіс 306.
Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації АДРЕСА_1 .

Суддя М. М. Рибнікова