г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області	

Справа № 213/1829/26
Номер провадження 2/213/1474/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2026 року м. Кривий Ріг 

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого – судді Алексєєва О.В., 
за участі секретаря судового засідання – Бабейкіної Н.О.,
без участі учасників справи, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі судових засідань №3 в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №213/1829/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.
02.04.2025 між ОСОБА_1 та ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» укладено договір №5431913, відповідно до умов якого кредитодавець надав відповідачу кредит, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом відповідно до умов договору. Свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та процентів відповідач не виконує, має заборгованість . 
28.11.2025 ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» уклали договір №28-11/25/Л, згідно з яким ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило позивачу права грошової вимоги до боржників, у тому числі і за кредитним договором №5431913.
Просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованоість за кредитним договором у розмірі 75 157,50 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 2 662,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн.

Процесуальні дії у справі.
29.04.2026 позовна заява надійшла до суду.
15.05.2026 судом отримано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача.
25.05.2026 позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались.

Заяви, клопотання.
Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримують та просять задовольнити.
Відповідачем подано відзив на позов, у якому просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнає частково. Зазначає, що має статус військовослужбовця і на нього розповсюджується положення п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до якого військовослужбовцям не нараховуються проценти за користування кредитом. Крім того, вважає, що проценти нараховані поза межами граничного строку кредитування. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з нього процентів, а також витрат на правничу допомогу.
Представником позивача подано відповідь на відзив, де зазначає про те, що проценти нараховані в межах граничного строку кредитування. Вказує, що проценти нараховані в період, коли відповідач ще не перебував на військовій службі. 
У запереченнях відповідач зауважує, що з моменту укладення кредитного договору на нього поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а тому проценти нараховані неправомірно.
Представник позивача надав заяву про зменшення позовних вимог, згідно з якою просить стягнути з відповідача заборгованість за договором №5431913 від 02.04.2025 в розмірі 16 500,00 грн, без урахування заборгованості по процентам і пені.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом.
02.04.2025 між ОСОБА_1 та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» укладено договір №5431913 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
У договорі погоджені такі умови: сума кредиту – 10 000,00 грн (п.1.2. договору), строк кредиту – 360 днів (п.1.3. договору), комісія за надання кредиту – 1 000,00 грн (п.1.4. договору), стандартна процента ставка – 0,95% в день(п.1.4.1 договору).
Відповідно до п.2.1. договору товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 .
Договір укладений в електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбулося позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
04.04.2025 між ОСОБА_1 та ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» укладено додатковий договір до договору №5431913, відповідно до умов якого сторони домовилися про надання додаткових коштів у кредит на суму 5 000,00 грн, комісія за надання додаткової суми кредиту – 500,00 грн. 
На виконання умов договору на картковий рахунок позичальника 02.04.2025 кредитодавцем перераховано 10 000,00 грн та 04.04.2025 5 000,00 грн, що підтверджується довідками ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» ТОВ «УПР», ТОВ «ПЕЙТЕК».
Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та сплати нарахованих процентів не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість.
28.11.2025 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено договір факторингу №28-11/25/Л, згідно з яким ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило позивачу права грошової вимоги до боржників, у тому числі і за кредитним договором №5431913 від 02.04.2025 (номер запису в реєстрі боржників – 1340).
Отже, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом грошової вимоги до відповідача.
Відповідно до розрахунку ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за договором №5431913 станом на 06.04.2026 становить 75 157,50 грн, яка складається із: заборгованості по тілу кредиту – 15 000,00 грн, заборгованості по процентам – 51 157,50 грн, заборгованості по комісії – 1 500,00 грн, пеня/штрафи – 7 500,00 грн.
Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.05.2025 №416, сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в ІНФОРМАЦІЯ_2 ОК «Схід» з 19.01.2024 та по теперешній час.
Відповідно до довідки в/ч НОМЕР_2 від 26.11.2023 №11314, ОСОБА_1 в період з 04.05.2023 по 14.08.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Запорізькій області, Пологівський район, н.п. Левадне.
08.12.2023 відповідачу видано посвідчення учасника бойових дій.

Зміст спірних правовідносин.
Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань.
Норми права, які застосовує суд.
Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до пункту 6 частини 1 цієї статті Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.
Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Нормою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За приписами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
При цьому, згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України.
Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).
Згідно з положеннями ч.1 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Висновок суду.
Аналізуючи спірні правовідносини в контексті зазначених норм права, судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення відповідачем кредитного договору з первісним кредитором, порушення ним взятих на себе зобов`язань, ознайомлення і згода відповідача з умовами кредитного договору, набуття позивачем права вимоги до відповідача за цим договором.
Відповідачем порушувались умови кредитного договору, кошти на повернення кредиту не сплачувались, що призвело до виникнення заборгованості.
Звертаючись до суду, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором №5431913 від 02.04.2025 у розмірі 75 157,50 грн, з яких: 15 000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 51 157,50 грн - заборгованість по процентам, 1 500,00 грн - заборгованості по комісії, 7 500,00 грн - пеня/штрафи.
Однак, зважаючи на заявлений відповідачем відзив на позовну заяву з наданням до нього доказів наявності у відповідача статусу військовослужбовця ЗСУ, позивачем до суду було подано заяву про зменшення позовних вимог відповідно до змісту якої позивач просив стягнути з відповідача лише заборгованість по тілу кредиту та комісії, без заборгованості по несплаченим процентам за користування кредитом та пені. Відповідне рішення кредитора не суперечить засадам регулювання цивільних правовідносин, а відтак заявлена до стягнення сума заборгованості є цілком обґрунтованою.
Як видно із відзиву відповідачем отримання кредитних коштів у заявленому розмірі не заперечується, розмір заборгованості по тілу кредиту та комісії не оскаржується.
Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, беручи до уваги заяву про зменшення позовних вимог, суд вважає, що позовні вимоги, є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
При цьому суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Щодо розподілу судових витрат.
На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 662,40 грн.
Також, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн.
Як передбачено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, в його рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до Постанови Верховного суду від 11.11.2021 у справі №922/449/21 витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.
Так, судом встановлено, що 02.07.2024 між позивачем та АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» було укладено договір про надання правової допомоги №02-07/24.
Позивач на підтвердження понесених витрат надав витяг з акту №31 про надання юридичної допомоги від 31.03.2026
Суд вважає завищеною вартість наданих послуг представником позивача.
Так, на переконання суду, дії щодо надання усної консультації та складання позовної заяви не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи, вартість послуг адвоката в загальній сумі 25 000,00 грн є завищеною стосовно іншої сторони спору, а тому відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн відповідатиме принципу розумності та реальності витрат.
Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 10 000,00 грн. 
Керуючись ст.ст. 13, 81, 89, ч.1 ст.141, 263, 265, 274-279 ЦПК України, суд 

У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за кредитним договором №5431913 від 02.04.2025 в розмірі 16 500 (шістнадцять тисяч п`ятсот) грн 00 коп., яка складається із: заборгованості по тілу кредиту – 15 000,00 грн, заборгованості по комісії – 1 500,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 662,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», ЄДРПОУ 42640371, адреса: вул. Ґедройця Єжи, буд.6, офіс 521, м. Київ.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Дата складення повного судового рішення – 21.07.2026.

Суддя О.В. Алексєєв