^___________________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 947/26880/26
Провадження № 2-а/947/205/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.08.2026 року
Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Скриль Ю.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи згідно зі ст. 262 КАС України адміністративну справу за адміністративним позовом  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною та скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення та закриття провадження, 

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, відповідно до якого просить суд:
-поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду із позовною заявою про скасування Постанови № R575365 про накладення на позивача адміністративного стягнення в виді штрафу у розмірі 17000,00 грн, 
-витребувати в ІНФОРМАЦІЯ_1 копію особової справи ОСОБА_1 ,
-визнати протиправними та скасувати постанову № R575365 про накладення на позивача адміністративного стягнення в виді штрафу у розмірі 17000,00 грн, 
-закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 ,
-судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору стягнути з відповідача на користь позивача. 
В обґрунтування своїх вимог зазначив, 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , являється військовозобов`язаним та перебуває на обліку в Київському районному у місті Одесі територіальному центрі комплектування та Документ сформований в системі «Електронний суд» 29.06.2026 2 соціальної підтримки, що підтверджуються належним позивачу паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 виданим Київським РВОМУ УМВС України в Одеській області від 19.05.2005 р., військово-обліковим документом з Резерв+, (копії додаються). Під час оновлення даних в застосунку «Резерв +», позивачу стало відомо, що 11.06.2026 року посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 була винесена постанова № R575365 про накладення на позивача адміністративного стягнення в виді штрафу у розмірі 17000,00 грн, за те, що ОСОБА_1 не пройшов (відмовився від проходження) ВЛК. Вказану постанову, позивач вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню з подальшим закриттям справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку із відсутністю події та складу правопорушення. Позивач повісток не отримував, а інформацію стосовно порушення правил військового обліку та притягнення до адміністративної відповідальності, дізнався після оновлення застосунку «Резерв+». У разі відсутності належного оповіщення військовозобов`язаного про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 , не прибуття останнього не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки в такому випадку неможливим є встановлення порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в частині прибуття за викликом до районних (міських) ТЦК та СП з огляду на відсутність належного виклику. Повістка безпосередньо позивачу вручена не була, докази належного повідомлення позивача, зокрема, за наявним номером телефону та/або вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка» відсутні.
ОСОБА_1 особисто не отримував й не відмовлявся від отримання будь-яких повісток/викликів від ІНФОРМАЦІЯ_1 , надісланих за допомогою АТ «УКРПОШТА», а також не відмовлявся від проходження ВЛК. Крім того, звертаємо увагу Суду, що позивачем на своєму мобільному пристрої було встановлено застосунок «Резерв+» й у вказаному застосунку не відображались жодні повідомлення про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказане свідчить про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, а тому притягнення за таких умов до відповідальності є неправомірним.
Постанова не містить відомостей стосовно належного повідомлення позивача про конкретну дату, час і місце її винесення, а також відомостей про участь позивача в розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Оскаржувана постанова не містить відомостей про вручення її копії позивачу, а також відомостей про своєчасне отримання направлення, на проходження ВЛК, неявка на який стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
У позивача відсутні відомості про реєстрацію відповідного направлення в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію. Крім того, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження ВЛК, просто не був повідомлений належним чином
Короткий зміст відзиву на позов 
Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та безпідставними.
При цьому зазначає, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є військовозобов`язаним громадянином України та перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 та на сьогоднішній час користується правом на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
Згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» військовозобов`язані громадяни зобов`язані з`являтися за викликом територіального центру комплектування та соціальної підтримки, проходити медичний огляд та виконувати інші законні вимоги, пов`язані із мобілізаційною підготовкою. 
Відповідно до матеріалів військового обліку, позивачу була сформована повістка №2228640 для проходження військово-лікарської комісії. У зазначеній повістці було визначено дату та час явки — 24.01.2025 року о 10 годині 00 хвилин. 
Формування повістки за допомогою Реєстру здійснюється у встановленому законодавством порядку, а тому посилання позивача на те, що він нібито не був належним чином повідомлений, саме по собі не свідчить про відсутність факту направлення йому виклику та не спростовує інформацію, яка міститься у відповідних облікових даних. 
Незважаючи на наявність такого обов`язку та визначення конкретної дати і часу прибуття, позивач не пройшов військово-лікарську комісію. 
Будь-яких належних доказів поважності причин неприбуття, документів про неможливість виконання такого обов`язку або інших обставин, які б виключали його відповідальність, позивачем не надано. Крім того, з інформації, яка міститься у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, вбачається, що позивач уперше оновив свої персональні дані лише 06.06.2026 року. 
При цьому у відповідному реєстрі відсутні будь-які відомості щодо проходження ОСОБА_1 військово-лікарської комісії за будь-який період часу. Таким чином, станом на момент розгляду матеріалів справи у відповідача були об`єктивні та документально підтверджені підстави для висновку про невиконання позивачем обов`язку щодо проходження ВЛК. 
Окремо відповідач звертає увагу суду на те, що 10.06.2026 року ОСОБА_1 через застосунок «Резерв+» подав заяву, у якій зазначив, що не оспорює допущене правопорушення та погоджується на притягнення його до адміністративної відповідальності. Вказана обставина має істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки безпосередньо підтверджує факт обізнаності позивача щодо суті порушення, наявності адміністративного провадження та відсутності заперечень щодо факту допущеного порушення на момент подання відповідної заяви. Фактично позивач після визнання допущеного порушення та погодження із притягненням до адміністративної відповідальності змінив свою позицію та звернувся до суду із вимогами про скасування постанови, що свідчить про суперечливість його поведінки.
Щодо наявності у позивача відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідач зазначає, що така обставина не звільняє особу від виконання інших обов`язків військовозобов`язаного.
Відповідач вважає, що позивач, звертаючись до суду, не надав належних та допустимих доказів протиправності постанови № R575365 від 11.06.2026 року, а його доводи фактично зводяться до незгоди із законним рішенням суб`єкта владних повноважень.
Просить у задоволенні позову відмовити.
Відповідь на відзив
Позивач вважає заперечення Відповідача повністю необґрунтованими та такими, що не спростовують доводів позову.
Щодо відсутності доказів належного вручення (направлення) повістки. 
Відповідачем не надано жодних доказів направлення або вручення повістки Позивачу. Твердження Відповідача про те, що Позивач нібито мав з`явитися 24.01.2025 року за повісткою №2228640, є безпідставними та не підтвердженими жодними належними й допустимими доказами. 
В порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, Відповідач не надав суду жодних доказів: факту формування та підписання цієї повістки у встановленому законом порядку; факту її направлення поштовим зв`язком або особистого вручення Позивачу під підпис. Сам по собі факт "сформування" повістки в системі військового обліку не створює для громадянина обов`язку з`явитися до ТЦК та СП, якщо цю повістку не було вручено або направлено відповідно до вимог чинного законодавства (Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період). 
Відтак, склад адміністративного правопорушення відсутній, оскільки Позивач не міг порушити правила, про які не був належним чином сповіщений. 
Акцентує увагу суду на тому, що до матеріалів справи Відповідачем не надано корінець повістки з підписом позивача або поштову квитанція/опис вкладення/ повідомлення про вручення. 
Щодо тверджень про "визнання провини" через застосунок «Резерв+».
Посилання Відповідача на заяву в застосунку «Резерв+» є юридично неспроможними. Відповідач посилається на те, що 10.06.2026 року Позивач нібито подав через «Резерв+» заяву про те, що "не оспорює правопорушення". Цей аргумент є юридично неспроможним з огляду на таке: чинне законодавство України (зокрема КУпАП) не передбачає такої форми визнання вини або "спрощеного" притягнення до відповідальності, як подання заяви через мобільний застосунок без дотримання загальної процедури розгляду справи про адмінправопорушення; будь-яке "визнання" чи "неоспорювання" не звільняє суб`єкта владних повноважень від обов`язку діяти виключно на підставі та в межах закону. 
Відповідач був зобов`язаний встановити наявність події і складу правопорушення (ст. 280 КУпАП), чого зробити не міг через відсутність доказів вручення повістки. 
Подання заяви через застосунок 10.06.2026 року жодним чином не доводить факт правопорушення, яке нібито мало місце щодо неявки більше ніж за рік до цього — 24.01.2025 року. 
Позивач також заявляє про порушення відповідачем строків накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП. 
Як зазначає сам Відповідач у відзиві, Позивач нібито вчинив правопорушення, не з`явившись за повісткою 24.01.2025 року. 
Відповідно до ч. 7 ст. 38 КУпАП (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин), адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. 
Таким чином, граничний строк для притягнення Позивача до відповідальності сплив 24.01.2026 року. Натомість оскаржувану постанову № R575365 було винесено лише 11.06.2026 року, тобто з пропущенням річного строку строків давнини майже на 5 місяців. 
Згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП, закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу, є абсолютною підставою, що виключає провадження в справі. За таких обставин Відповідач взагалі не мав законних повноважень приймати рішення про притягнення Позивача до відповідальності, а був зобов`язаний закрити провадження. 
Відповідач безпідставно перекладає тягар доказування на Позивача. Твердження Відповідача про те, що Позивач "не надав належних доказів протиправності постанови", прямо суперечить ч. 2 ст. 77 КАС України. 
У справах про оскарження рішень суб`єктів владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається виключно на відповідача. Позивач не повинен доводити свою невинуватість — це Відповідач має довести кожен елемент складу правопорушення та дотримання процедури, чого в даному випадку зроблено не було. 
Просить позов задовольнити.
Процесуальні дії у справі
Позивач через свого представника – адвоката Собяніної О.В. звернувся з вказаним позовом до Київського районного суду м. Одеси.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу адміністративна справа розподілена судді Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.А.
Ухвалою суду від 02.07.2026 позивачу поновлений строк на звернення до суду з адміністративним позовом, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Також цією ухвалою зобов`язано відповідача надати суду завірені копії усіх матеріалів справи про адміністративне правопорушення, за якими притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
07.07.2026 до суду надійшов відзив на позов разом з долученими копіями витребуваних документів.
15.07.2026 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив.
Заяви та/або клопотання із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін до суду від сторін та/або їх представників не надходили.
Встановлені судом фактичні обставини справи
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та є військовозобов`язаним, перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджуються військово-обліковим документом з Резерв+.
Згідно позивача,під час оновлення даних в застосунку «Резерв +» йому стало відомо, що 11.06.2026 посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 була винесена постанова № R575365 про накладення на позивача адміністративного стягнення в виді штрафу у розмірі 17000,00 грн, за те, що ОСОБА_1 не пройшов (відмовився від проходження) ВЛК.
Згідно з оскаржуваною постановою від 11.06.2026 № R575365, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , за результатами вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено, що ОСОБА_1 не пройшов (ла) (відповився (лась) від проходження) ВЛК (п. 2 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист»), чим допустив (ла) порушення правил військового обліку. Ураховуючи, що громадянин (громадянка) ОСОБА_1 скоїв (ла) адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, постановлено накласти на нього штафу у сумі 17 000,00 грн.
Дослідженням Повістки № 2228640, долученої відповідачем до відзиву, встановлено, що ОСОБА_1 необхідно з`явитися за адресою: АДРЕСА_2 , 24.01.2025 о 10 годині для проходження медичного огляду при ІНФОРМАЦІЯ_4 
Вказана повістки не містить підпису керівника відповідача та печатки.
Як зазначає відповідач, формування повістки за допомогою Реєстру здійснено у встановленому законодавством порядку.
Позивач стверджує, що повістки про виклик до РТЦК не отримував ані поштою, ані у за стосунку Резерв +.
Розгляд справи проводився за відсутності позивача, про що свідчить відсутність в оскаржуваній постанові даних про його участь у розгляді справи, а також відсутність підпису позивача та відомості про її отримання.
Оцінка аргументів учасників справи та мотиви суду
Відповідно до ст. 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з положеннямист.129 Конституції Українисуддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Статтею 7 КУпАПпередбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Згідно з ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з ч.3 ст. 210-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинених в особливий період, яка тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно зі ст. 246 КУпАП, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим кодексом та іншими законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-21, 244-24 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів
Згідно зі ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
При розгляді адміністративних справ керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки повинні керуватись положеннями ст.ст. 245, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.
Відповідно до статті 283 КУпАП, постанова про адміністративне правопорушення повинна містити конкретний виклад обставин справи, дату, час і суть правопорушення, а не лише посилання на норми закону, документ має чітко описувати протиправні дії особи, інакше він може бути визнаний неправомірним.
Натомість, в порушення ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП начальник ІНФОРМАЦІЯ_5 під час розгляду справи повно і об`єктивно:
- не з`ясував обставини справи, 
- не з`ясував коли (дата, час) було вчинено адміністративне правопорушення, 
-у чому саме полягає порушення правил військового обліку (не пройшов ВЛК чи відмовився від проходження ВЛК),
-які саме правила військового обліку були порушені ОСОБА_1 
-не наведено об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення.
З оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача взагалі не можливо встановити, що саме вчинив позивач (які саме дії або бездіяльність позивача), які призвели до порушень правил військового обліку: не пройшов ВЛК чи відмовився від проходження ВЛК.
Надаючи оцінку порядку формуванню та направлення повістки про виклик до РТЦК, суд зазначає, що відповідно до вимог Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (в редакції чинній на момент винесення оскаржуваної постанови), зокрема пунктами 34-41 передбачено, що повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.
У разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.
У разі неуточнення протягом 60 днів резервістом або військовозобов`язаним своєї адреси місця проживання повістка може надсилатися на його адресу зареєстрованого/задекларованого місця проживання.
Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ надсилається адресату протягом 48 годин після підпису повістки відповідним керівником. При цьому день явки за викликом резервіста або військовозобов`язаного з населеного пункту, що є адміністративним центром області, визначається протягом семи діб, а з інших населених пунктів - протягом десяти діб від дня надсилання повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення.
Друк повісток, які сформовані за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, та направлення їх військовозобов`язаним та резервістам засобами поштового зв`язку здійснюється Міноборони, обласними (Київським та Севастопольським міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки або державними підприємствами, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави (в поліграфічній галузі), на підставі відповідних договорів, укладених між Міноборони, обласними (Київським та Севастопольським міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, призначеним оператором поштового зв`язку та/або державними підприємствами, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави (в поліграфічній галузі). Організація друку повісток може здійснюватися за допомогою системи електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів та електронних інформаційних ресурсів державних підприємств, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави (в поліграфічній галузі).
Пунктом 35 Порядку № 560 передбачено, що представники, уповноважені вручати повістки, здійснюють оповіщення громадян як самостійно, так і у складі груп оповіщення.
Вручення повісток резервістам та військовозобов`язаним здійснюється цілодобово за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання, роботи, навчання, у громадських місцях, громадських будинках та спорудах, місцях масового скупчення людей, територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, на пунктах пропуску (блок-постах), пунктах пропуску через державний кордон України.
Відповідно до п.36. Порядку, за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання резервісти та військовозобов`язані можуть бути оповіщені:
-через дільниці оповіщення шляхом їх виклику до таких дільниць та вручення повісток, отриманих від районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки представниками цих дільниць, та вручення повісток за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання;
-представниками районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад;
-представниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки особисто або засобами зв`язку;
-групами оповіщення, до складу яких можуть включатися представники районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, поліцейські, а також під час оповіщення мешканців багатоквартирних будинків - керівник установи (організації) або фізична особа - підприємець, яка надає послуги з управління багатоквартирними будинками, або голова правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.
Згідно з п. 37. Порядку № 560, за місцем роботи або навчання резервісти та військовозобов`язані можуть бути оповіщені:
-представниками підприємства (установи, організації) на (у) якому (якій) він працює;
-представниками закладу освіти, у якому він навчається;
-представниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки;
-групами оповіщення, до складу яких можуть включатися представники районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій), підприємства (установи, організації), територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки та поліцейські.
38. У громадських місцях, громадських будинках та спорудах, місцях масового скупчення людей, на пунктах пропуску (блок-постах), пунктах пропуску через державний кордон України резервісти та військовозобов`язані можуть бути оповіщені:
представниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки;
групами оповіщення, до складу яких можуть включатися представники районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій), територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки та поліцейські.
У районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки резервістам та військовозобов`язаним повістка вручається військовослужбовцями або працівниками таких центрів (п. 39 Порядку).
Відповідно до п. 40 Порядку, під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським.
Згідно з п. 41. Порядку № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
-день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
-день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
-день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Також пунктом 41^-1. Порядку № 560 передбачено, що перевірка чинності повісток, сформованих за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, проводиться шляхом зчитування QR-коду за допомогою технічних засобів, які дають змогу відтворити відомості, зазначені у повістці, у тому числі засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, зокрема з використанням мобільного додатка.
Згідно з п. 41^-2. Порядку № 560, повістки, сформовані за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (у тому числі роздруковані), та повістки, оформлені на бланку, мають однакову юридичну силу.
Отже друкувати електронні повістки, які сформовані за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, та направляти їх військовозобов`язаним та резервістам засобами поштового зв`язку мають право Міноборони, обласні (Київський та Севастопольський міські) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки або державними підприємствами, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави (в поліграфічній галузі), на підставі відповідних договорів, укладених між Міноборони, обласними (Київським та Севастопольським міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, призначеним оператором поштового зв`язку та/або державними підприємствами, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави (в поліграфічній галузі).
З вказаної норми вбачається, що сформовані за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів повістки мають бути роздрукованими та врученими засобами поштового зв`язку. При цьому їх друк не може здійснюватись ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Перевірка чинності повісток, сформованих за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, проводиться шляхом зчитування QR-коду за допомогою технічних засобів, які дають змогу відтворити відомості, зазначені у повістці, у тому числі засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, зокрема з використанням мобільного додатка.
У наданій суду копії повістки відсутній QR-код за допомогою якого можливе здійснити перевірку її чинності та отримати інформацію про порядок її формування та встановити дійсність направлення позивачу до його особистого кабінету військовозобов`язаного.
В матеріалах справи відсутні докази, якими підтверджується факт формування електронної повістки, факт її скерування до особистого кабінету позивача, дати такого направлення. 
Отже матеріали справи не містять належних, достатніх та достовірних доказів здійснення належного виклику позивача до ІНФОРМАЦІЯ_6 для проходження ВЛК, що виключає виникнення у нього обв`язку з`явитись за таким викликом.
Такі обставини виключають склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, за вчинення якого на позивача накладене стягнення згідно з оскаржуваною постановою.
Також відповідач під час розгляду справи не з`ясував чи винен позивач у вчиненні адміністративного правопорушення, у чому полягає його вина, чи підлягає позивач адміністративній відповідальності, а також не з`ясував інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З наданих відповідачем доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення складають з оскаржуваної постанови, роздрукованої постанови без підпису та печатки, облікової картки, інших доказів які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, а також про обставини вчинення правопорушення, які б доводили наявність складу у діях позивача події та складу адміністративного правопорушення, матеріали справи про адміністративне правопорушення, як і матеріали адміністративної справи, яка розглядається судом, не містять.
Отже відповідачем у діях позивача не встановлений склад адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП.
З урахуванням встановлених обставин, досліджених та оцінених доказів у справі, суд дійшов висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбачено ч.3 ст. 210 КУпАП, за яке його піддано стягненню у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн.
Згідно зі ст. 62 Конституції України всі сумніви тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності.
Пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Статтею 72 КАС Українивизначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.
Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02).
Таким чином, судом визнається обов`язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів.
Відповідно до вимог ч.1ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Ураховуючи викладене, суд вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення – закриттю.
Окрім цього, суд погоджується з аргументами позивача щодо пропуску строків накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.
Зокрема, згідно з твердженнями відповідача, позивач вчинив правопорушення, не з`явившись за повісткою 24.01.2025 року. 
Відповідно до ч. 7 ст. 38 КУпАП (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин), адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. 
Правопорушення виявлено шляхом вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Протокол не складався, суду не наданий.
Отже граничний термін спливу строків давності накладення адміністративного стягнення в 1 рік сплив 25.01.2026, водночас оскаржувана постанова винесена 11.06.2026.
Таким чином, відповідач відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП мав закрити провадження у справі через сплив строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Судові витрати
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, ураховуючи наявність підстав для задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 665,60 грн підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі – ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Керуючись ст.ст. 72, 77, 242, 244, 245, 250, 293, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною та скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення та закриття провадження задовольнити.
Постанову від 11.06.2026 № R575365 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП, винесену відносно ОСОБА_1 скасувати.
Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП стосовно  ОСОБА_1 закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань  ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь  ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ст. 286 КАС Україниподається протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 . 

Рішення суду підписане 06.08.2026.

Суддя          Ю. А. Скриль