ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА _01054, _м.Київ, _вул.Б.Хмельницького,44-В, _тел. _(044) _334-68-95, _E-mail: _inbox@ki.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.07.2026 | Справа № 910/12854/23

За позовом Фармацевтичного заводу "Польфарма" С.А. (Zaklady Farmaceutyczne Polpharma S.A.) 
до 1. Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій"; 
2. Астразенека АБ (ПАБЛ) (AstraZeneca AB) (PUBL) 
про визнання патенту на винахід недійсним частково
Суддя Котков О.В.
Секретар судового засідання Костюк А.С.
представники учасників процесу:
від позивача: Мамуня О.С.
від відповідача-1: Поліщук Н.В.
від відповідача-2: Полікарпов А.О.

В судовому засіданні 09.07.2026, відповідно до положень ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду міста Києва від Фармацевтичного заводу "Польфарма" С.А. (Zaklady Farmaceutyczne Polpharma S.A.) (позивач) надійшла позовна заява до Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" (УКРНОІВІ, відповідач-1) та Астразенека АБ (ПАБЛ) (AstraZeneca AB) (PUBL) (відповідач-2), в якій викладені позовні вимоги, щоб в судовому порядку:
- визнати патент України № 77306 на винахід "С-АРИЛ ГЛЮКОЗИДНІ SGLT2 ІНГІБІТОРИ ТА СПОСІБ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ" недійсним повністю; 
- зобов`язати Державну організацію "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" внести зміни до Державного реєстру України винаходів стосовно визнання недійсним повністю патенту України № 77306 на винахід "С-АРИЛ ГЛЮКОЗИДНІ SGLT2 ІНГІБІТОРИ ТА СПОСІБ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ" та здійснити публікацію про це в офіційному електронному бюлетені НОІВ.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Астразенека АБ (ПАБЛ) (AstraZeneca AB) є власником патенту України № 77306 від 15.11.2006 року на винахід "С-АРИЛ ГЛЮКОЗИДНІ SGLT2 ІНГІБІТОРИ ТА СПОСІБ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ", патент є чинним до 15.05.2028 року. Позивач зазначає, що винаходи за патентом України № 77306 не відповідають умові патентноздатності "винахідницький рівень", тому не могли отримати правову охорону в України, що є підставою для визнання патенту України № 77306 від 15.11.2006 року недійсним.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/12854/23, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.09.2023 було заборонено компанії Астразенека АБ (ПАБЛ) (AstraZeneca AB) (PUBL) вчиняти будь-які дії з передачі іншим особам всіх або частини виключних майнових прав інтелектуальної власності на винахід "С-АРИЛ ГЛЮКОЗИДНІ SGLT2 ІНГІБІТОРИ ТА СПОСІБ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ" за патентом України № 77306. Також було заборонено Державній організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" вносити зміни до Державного реєстру України винаходів щодо передання виключних майнових прав інтелектуальності власності на винахід "С-АРИЛ ГЛЮКОЗИДНІ SGLT2 ІНГІБІТОРИ ТА СПОСІБ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ" за патентом України № 77306 та здійснювати пов`язані з цим публікації в офіційному електронному бюлетені Національного органу інтелектуальної власності.
25.01.2024 від відповідача-2 надійшов відзив на позов, у якому відповідач проти позову заперечив, зазначив, що хімічній сполуці, яка охороняється патентом було присвоєно міжнародну непатентовану назву «дапагліфлозин», проте, позивачем не надано доказів, які б свідчили про отримання останнім державної реєстрації або іншим чином введення в цивільний обіг на території України лікарського засобу, до складу якого входить вказана сполука. Також вказав, що висновком експерта було встановлено, що винахід за патентом відповідає усім умовам патентоздатності, зокрема, умові «винахідницький рівень». 
12.03.204 від відповідача-1 надійшли письмові пояснення по суті справи, у яких УКРНОІВІ проти позовних вимог заперечило, зазначило, що сполука формули винаходу за патентом № 77306 має винахідницький рівень. При цьому, винахідницький рівень винаходу за патентом № 77306 був визнаний також і в інших країнах, де були отримані патенти за аналогічною заявкою. Просив відмовити у задоволенні позову.
02.04.2024 та 16.04.2024 від позивача надійшли заперечення на доводи відповідача-2 та відповідача-1, викладені у відзиві та письмових поясненнях, які позивач вважав необгрунтованими, напоягав на своїй позиції по суті справи.
06.06.2024 від позивача надійшли додаткові докази по справі, а саме - копії рецензій від 06.06.2024 за результатами аналізу висновку експертів № 16/1/24 від 22.03.2024, № 02/24 від 12.04.2024.
19.06.2024 відповідачем-2, а 24.06.2024 відповідачем-1 були подані заперечення проти рецензій за результатами аналізу висновків експертів наданих позивачем.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.08.2024 року призначено у справі № 910/12854/23 судову експертизу об`єктів інтелектуальної власності, проведення якої доручено ДП "Центр судової експертизи та експертних досліджень", провадження у справі було зупинено.
11.08.2025 зазначена справа повернулась з експертної установи до Господарського суду міста Києва з висновком експерта, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.08.2025 провадження у справі було поновлено, призначено підготовче засідання.
15.09.2025 позивачем була подана заява про зміну предмета позову, у якій останній просив суд:
- визнати патент України № 77306 на винахід "С-АРИЛ ГЛЮКОЗИДНІ SGLT2 ІНГІБІТОРИ ТА СПОСІБ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ" недійсним частково шляхом виключення з його формули незалежного пункту 1 та залежного від нього пункту 2, незалежного пункту 3, незалежного пункту 4 та залежних від нього пунктів 5-13, незалежного пункту 14 та залежних від нього пунктів 15-16, незалежного пункту 17;
- зобов`язати ДП "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" внести зміни до Державного реєстру України винаходів стосовно визнання недійсним частково патенту України № 77306 на винахід "С-АРИЛ ГЛЮКОЗИДНІ SGLT2 ІНГІБІТОРИ ТА СПОСІБ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ" та здійснити публікацію про це в офіційному електронному бюлетені НОІВ.
Згідно з ч. 3 ст. 46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. 
Дослідивши подану позивачем заяву про зміну предмету позову, суд вважав, що вона подана із додержанням вимог ст. 46 ГПК України та була прийнята судом до розгляду.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.2025 в судове засідання були викликані судові експерти, які у судовому засіданні 03.02.2026 надали пояснення по суті експертних висновків.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2026, занесеною до протоколу судового засідання, підготовче провадження у справі було закрите, розгляд справи призначено по суті.
У судовому засіданні під час розгляду справи по суті представник позивача вимоги підтримав та обґрунтував, просив їх задовольнити.
Представники відповідача-1 та відповідача-2 проти позову заперечили, вважали, що позов задоволенню не підлягає з підстав, зазначених у відзивах на позов та інших заявах по суті справи.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, - 

ВСТАНОВИВ:

Як зазначає позивач, Компанія Астразенека АБ (ПАБЛ) (AstraZeneca AB) є власником патенту України № 77306 від 15.11.2006 року на винахід "С-АРИЛ ГЛЮКОЗИДНІ SGLT2 ІНГІБІТОРИ ТА СПОСІБ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ".
Патент був виданий на підставі заявки № 20041210415 від 15.05.2003, та є чинним до 15.05.2028.
Звертаючись з даним позовом (з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 15.09.2025) позивач зазначає, що винахід за патентом України № 77306 від 15.11.2006 "С-АРИЛ ГЛЮКОЗИДНІ SGLT2 ІНГІБІТОРИ ТА СПОСІБ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ" не відповідає умові патентоздатності "винахідницький рівень" за незалежними пунктами 1, 3, 4, 14 та 17 його формули, а тому має бути визнаний недійсним частково шляхом виключення з його формули зазначених пунктів.
Частинами 1 та 3 статті 418 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом.
Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.
Згідно з ч. 1 ст. 432 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до ст. 16 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Законом України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" встановлено, що особа, яка просить суд визнати патент недійсним не обов`язково має бути власником іншого патента (на винахід, корисну модель) та протиставляти власний патент патенту відповідача.
Позов про визнання патенту недійсним може подати будь-яка особа, яка вважає, що відповідний патент порушує її права та охоронювані законом інтереси. 
Патент визнається недійсним з підстав, визначених ч. 1 ст. 33 Закону України "Про охорону прав на винаходи та корисні моделі" (далі - Закону України, в редакції на час спірних правовідносин).
Зміст цієї норми та названого Закону в цілому свідчить, що особа, яка просить суд визнати патент недійсним не обов`язково має бути власником іншого патента (на винахід, корисну модель) та протиставляти власний патент патенту відповідача.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону прав на винаходи та корисні моделі" винахід - це технологічне (технічне) вирішення, що відповідає умовам патентоздатності (новизні, винахідницькому рівню і промисловій придатності).
Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України "Про охорону прав на винаходи та корисні моделі" обєктом винаходу може бути продукт (пристрій, речовина, штам мікроорганізму, культура клітин рослини і тварини, тощо), спосіб, застосування раніше відомого продукту чи способу за новим призначенням.
Для індивідуальної хімічної сполуки будь-якого походження з визначеною структурою, відповідно до п. 11.3.1 Правил складання та подання заявки на винахід та заявки на корисну модель, затверджених наказом Міністерства освіти і науки України, (далі - Правила) такими ознаками можуть бути:
- її назва або призначення; структурна формула, або фізико-хімічні та інші характеристики, що дають змогу її ідентифікувати (для сполуки із невизначеною структурою); призначення або вид біологічної активності.
До низькомолекулярних сполук, відповідно до п. 11.1.1 Правил складання такими ознаками можуть бути:
-якісний склад (атоми певних елементів);
- кількісний склад (число атомів кожного елемента);
- зв`язок між атомами, взаємне розташування їх у молекулі, виражене хімічною структурною формулою, чи в кристалічний решітці.
Для композиції, відповідно до п. 11.1.2 Правил, такими ознаками можуть бути: - якісний склад (інгредієнти); - кількісний склад (вміст інгредієнтів); - структура композиції (порошок, гранули, кристали, тощо); - структура окремих інгредієнтів (волокно, порошок, гель, тощо).
Для характеристики композицій, зокрема, використовують: - якісний (інгредієнти) склад; - кількісний (вміст інгредієнтів) склад; - структуру композиції; - структуру інгредієнтів.
Для характеристики об`єкта винаходу "спосіб" використовують, зокрема, такі ознаки: наявність дії або сукупності дій; порядок виконання таких дій у часі (послідовно, одночасно, у різних сполученнях тощо); мови виконання дій: режим, використання речовин (вихідної сировини, реагентів, каталізаторів тощо), пристроїв (пристосувань, інструментів, обладнання тощо), штамів мікроорганізмів, культур клітин рослин чи тварин. 
Відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» обсяг правової охорони, що надається, визначається формулою винаходу. Тлумачення формули повинно здійснюватись в межах опису винаходу та відповідних креслень.
Згідно з ч. 8 ст. 12 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» формула винаходу повинна виражати його суть, базуватись на описі і викладатись у визначеному порядку ясно та стисло.
Відповідно до п.п. 7.1.1-7.1.2 Правил формула винаходу (корисної моделі) призначена для визначення обсягу правової охорони, яка надається патентом (деклараційним патентом). Формула винаходу (корисної моделі) повинна стисло і ясно відображати суть винаходу (корисної моделі). 
Суть винаходу (корисної моделі) виражається сукупністю суттєвих ознак, достатніх для досягнення технічного результату, який забезпечує винахід (корисна модель) (п. 6.6.1 Правил).
Відповідно до Правил складання пункт формули винаходу складається, як правило, з обмежувальної частини, яка включає ознаки винаходу, які збігаються з ознаками найближчого аналога, у тому числі, родове поняття, що характеризує призначення об`єкта, та відмітної частини, яка включає ознаки, що відрізняють винахід від найближчого аналога.
Тлумачення формули здійснюється в межах відповідних опису і відповідних креслень, відповідно до норми ч. 5 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі».
Отже, матеріали заявки та опис винаходу повинні містити не тільки посилання на призначення заявленого об`єкта винаходу (для нових хімічних сполук - його можливе застосування), а й описані засоби та методи, за допомогою яких можливе здійснення винаходу в тому вигляді, як він охарактеризований в будь-якому пункті формули, та підтвердження такого здійснення ознак, які викладені у формулі винаходу.
Суд зазначає, що у матеріалах справи містяться:
- висновок № 36-ОВМ/18 від 28.12.2023, складений судовим експертом Оцалюком В.М., у якому судовий експерт дійшов висновку, що винахід за патентом України № 77306 № 77306 "С-АРИЛ ГЛЮКОЗИДНІ SGLT2 ІНГІБІТОРИ ТА СПОСІБ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ" не відповідає умові патентоздатності "винахідницький рівень"; 
- висновок експерта № 163-01 від 29.01.2024, складений судовим експертом Петренком С.А., у якому судовий експерт дійшов висновку, що винахід за патентом України № 77306 "С-АРИЛ ГЛЮКОЗИДНІ SGLT2 ІНГІБІТОРИ ТА СПОСІБ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ" не відповідає умові патентоздатності "винахідницький рівень" за незалежними пунктами 1, 3, 4, 14 та 17 його формули. 
Також, на підтвердження власних доводів, відповідачем-2 було подано до матеріалів справи:
- висновок експертів № 16/1/24 за результатами комісійної судової експертизи у сфері інтелектуальної власності від 22.03.2024 року, складений судовими експертами Чабанець Т.М. та Фоя О.А., а також висновок, складений судовим експертом Томачинською Л.А. № 02/24 від 12.04.2024 за результатами експертизи об`єктів інтелектуальної власності, пов`язаних із винаходами та корисними моделями від 12.04.2024, відповідно до яких винахід за патентом України № 77306 "С-АРИЛ ГЛЮКОЗИДНІ SGLT2 ІНГІБІТОРИ ТА СПОСІБ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ" відповідає умові патентоздатності "винахідницький рівень";
- висновок експерта № 1685-Е від 29.07.2024, складений атестованим судовим експертом Львівського НДІ судових експертиз Міністерства юстиції Струком І.О., відповідно до якого експертом було встановлено, що винахід за патентом України № 77306 "С-АРИЛ ГЛЮКОЗИДНІ SGLT2 ІНГІБІТОРИ ТА СПОСІБ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ" відповідає умові патентоздатності "винахідницький рівень".
Разом з тим, ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.08.2024 у справі було призначено судову експертизу об`єктів інтелектуальної власності, проведення якої доручено ДП "Центр судової експертизи та експертних досліджень".
На вирішення експерта судом поставлено наступне питання:
- Чи відповідає винахід за патентом України № 77306 "С-АРИЛ ГЛЮКОЗИДНІ SGLT2 ІНГІБІТОРИ ТА СПОСІБ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ" умові патентоздатності "винахідницький рівень"?
Також ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.10.2024 було доручено проведення судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності, призначеної ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.08.2024 у даній справі, судовому експерту Стародубову І.В. та залучено до проведення судової експертизи фахівця, який володіє спеціальними знаннями у сфері хімії - Привалко Е.Г.
За результатами проведення судової експертизи у сфері інтелектуальної власності був складений висновок № 011-СІВ/24 від 28.07.2025 (судовий експерт Стародубов І.В. та фахівець у галузі хімії Привалко Е.), відповідно до якого було встановлено, що винахід за патентом України № 77306 "С-АРИЛ ГЛЮКОЗИДНІ SGLT2 ІНГІБІТОРИ ТА СПОСІБ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ": 
- не відповідає умові патентноздатності «винахідницькій рівень» за незалежними пунктами 1, 3, 4, 14 та 17 його формули;
- відповідає умові патентноздатності «винахідницькій рівень» за незалежним пунктом 18 його формули.
Так, експертом та фахівцем було здійснено аналіз формули винаходу за патентом України № 77306, та встановлено, що він складається з 6 об`єктів, якими є: - індивідуальна хімічна сполука, що характеризується незалежним пунктом 1 формули винаходу та залежним пунктом 2 формули винаходу; - фармацевтична композиція, що характеризується незалежним пунктом 3 формули винаходу; - фармацевтична композиція, що характеризується незалежним пунктом 4 формули винаходу та залежними пунктами 5-13 формули винаходу; - спосіб лікування або уповільнення прогресування або початку цукрового діабету та супутніх до цукрового діабету станів, що характеризується незалежним пунктом 14 формули винаходу та залежними пунктами 15-16 формули винаходу; - спосіб лікування цукрового діабету 2-го типу, що характеризується незалежним пунктом 17 формули винаходу; індивідуальна хімічна сполука, що характеризується незалежним пунктом 18 формули винаходу.
Також судові експерти зазначили, що аналіз формули винаходу за патентом України № 77306 від 15.11.2006 показує, що вона містить ознаки, якими охарактеризовано речовини у вигляді індивідуальних хімічних сполук, речовини у вигляді фармацевтичних композицій та способи лікування.
При цьому експертами було вказано, що датою пріоритету заявки на винахід за патентом України № 77306 від 15.11.2006 є 20.05.2002. Таким чином, для встановлення відповідності винаходу за патентом України від 15.11.2006 № 77306 умові патентоздатності «винахідницький рівень» до розгляду можуть бути прийняті лише ті відомості, які стали загальнодоступними у світі до 20.05.2002. 
У той час, як залучення джерел, опублікованих після дати пріоритету, суперечило би логіці об`єктивного та методолічно правильного ретроспективного аналізу, оскільки такі джерела не могли вплинути на результати експертизи заявки на винахід, проведеної компетентним органом, що видав патент. Використання відомостей, що стали загальнодоступними у світі після дати пріоритету (в даному випадку після 20.05.2002) як матеріалів для експертного дослідження неодмінно призведе до методологічної помилки та, як наслідок, необгрунтованого і неправильного висновку. 
При цьому, суд зазначає, що у висновках судових експертів Чабанець Т.М., Фої О.А. № 15/1/24 від 22.03.2024, висновку Томачинської Л.А. № 02/24 від 12.04.2024 та висновку есперта Струка І.А. № 1685-Е від 29.07.2024 за результатами проведення експертизи об`єктів інтелектуальної власності експертами було зроблено протилежні висновки про відповідність умові патентоздатності «винахідницькій рівень» винаходів за незалежними пунктами 1, 3, 4, 14 та 17 формули винаходу за патентом України № 77306, а також аналогічний висновок щодо відповідності винаходу за патентом України № 77306 умові патентоздатності «винахідницькій рівень» за незалежним пунктом 18 його формули.
Вказана розбіжність у висновках зумовлена тим, що в основу висновку експертів № 16/1/24 від 22 березня 2024 був покладений документ Д4 (відповідь ОСОБА_1 від 28.03.2006 року на запит Європейського патентного офісу щодо європейської заявки на патент № ЕР1506211 ), що був опублікований в світі значно пізніше дати пріоритету заявки на винахід за патентом України № 77306 (пізніше 20.05.2002 року), та не був поданий разом із матеріалами заявки на винахід за патентом України № 77306, а також безпосередньо не стосується об`єкту даного дослідження (винаходу саме за патентом України).
Отже, врахування документу Д4 при дослідженні відповідності винаходу за патентом України № 77306 умові патентоздатності «винахідницький рівень» не відповідає Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», Методиці проведення судової експертизи, пов`язаної з винаходами та корисними моделями (універсальна), зареєстрованої в Мін`юсті від 06.02.2009, Методиці проведення судової експертизи пов`язаної з винаходами і корисними моделями (удосконалена) зареєстрована в Мін`юсті від 07.03.2024.
Крім того, в основу висновків експертів № 02/24 від 12.04.2024, № 1685-Е від 29.07. 2024 також був покладений документ Д4 (відповідь ОСОБА_1 від 28.03.2006 року на запит Європейського патентного офісу щодо європейської заявки на патент № ЕР1506211), що був опублікований в світі значно пізніше дати пріоритету заявки на винахід за патентом України № 77306 (пізніше 20.05.2002 року), та не був поданий разом із матеріалами заявки на винахід за патентом України № 77306, а також безпосередньо не стосується об`єкту даного дослідження (винаходу саме за патентом України).
Також експерт у висновку № 02/24 від 12.04.2024 зазначив, що «ефективність сполуки, заявленої в патенті України на винахід № 77306 ...в подальшому були підтверджені результатами доклінічних та клінічних досліджень (ДЗ і Д4)»». Документ «ДЗ» у висновку експерта № 02/24 від 12.04.2024 відповідають документам Д5 за внутрішньою нумерацією цього дослідження, і відсилають до наукової публікації винахідників за патентом України № 77306 зокрема Вільяма Вошберна від 2014 року. Таким чином, експерт у висновку експерта № 02/24 від 12.04.2024 року дійшов своїх висновків на основі документів, які стали загальнодоступними у світі набагато пізніше дати пріоритету (20.05.2002 року).
Проте, врахування документів Д4, Д5 при дослідженні відповідності винаходу за патентом України № 77306 умові патентоздатності «винахідницький рівень» не відповідає Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», Методиці проведення судової експертизи, пов`язаної з винаходами та корисними моделями (універсальна), Методиці проведення судової експертизи повязаної з винаходами і корисними моделями (удосконалена), а тому є методологічною помилкою. 
Отже, вказане у своїй сукупності стало причиною протилежних висновків експертів про відповідність винаходу за патентом України № 77306 "С-АРИЛ ГЛЮКОЗИДНІ SGLT2 ІНГІБІТОРИ ТА СПОСІБ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ" за незалежними пунктами 1, 3, 4, 14 та 17 його формули, умові патентоздатності «винахідницький рівень».
За змістом ст. 101 ГПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права та обов`язки, що і експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.
Відповідно до ст. 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (ст. 104 ГПК України).
Отже, оскільки судовими експертами під час експертних досліджень відповідності винаходу за патентом України № 77306 умові патентоздатності «винахідницький рівень», за результатами яких були складені висновки № 16/1/24 від 22.03.2024, № 02/24 від 12.04.2024, № 1685-Е від 29.07.2024, було враховано документи Д4, Д3, Д5, що не відповідають Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», Методиці проведення судової експертизи, пов`язаної з винаходами та корисними моделями (універсальна), Методиці проведення судової експертизи пов`язаної з винаходами і корисними моделями (удосконалена), Правилам розгляду заявки на винахід та заявки на корисну модель, то суд не приймає вказані висновки у якості належних доказів у даній справі.
У той час, як оцінюючи висновок експертів № 011-СІВ/24 від 28.07.2025 за результатами проведення судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності, суд вважає, що зазначений висновок містить відповіді на порушені питання, які є обґрунтованими та такими, що узгоджуються з іншими матеріалами справи, при цьому, даний висновок складений кваліфікованим атестованим судовим експертом Стародубовим І.В., який має науковий ступінь кандидата юридичних наук, вищу технічну освіту, економічну освіту, юридичну освіту та вищу освіту в сфері інтелектуальної власності, є атестованим судовим експертом з правом проведення експертиз у сфері інтелектуальної власності, у тому числі за спеціальністю 13.3. "Дослідження, пов`язані з винаходами і корисними моделями" (свідоцтво Міністерства юстиції України № 1798 від 24.06.2016), стаж роботи в сфері інтелектуальної власності з 2005 і експертний стаж з 2006 року.
Крім того, у висновку зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок відповідно до ст. 384 Кримінального кодексу України.
Також, оскільки для вирішення поставлених питань були необхідні додаткові знання, то в якості спеціаліста було залучено спеціаліста Привалко Е.Г., яка має стаж та спецальні знання у галузі хімії, та закінчила ДУ ім. Т.Г. Шевченка, хімічний факультет за спеціальністю: фізична хімія полімерів та колоїдів; працювала в Інституті хімії високомолекулярних сполук Національної Академії Наук України; захистила кандидатську дисертацію за спеціальністю 02.00.006 - хімія високомолекулярних сполук, здобула науковий ступінь кандидата хімічних сполук; отримала наукове звання "старший науковий співробітник"; працювала на посаді доцента кафедри біології Миколаївського державного університету В.А. Сухомлинського, працювала на посаді доцента кафедри фармацевтичної хімії, фармакогнозії та хімії Київського медичного університету Української Академії Народної Медицини (за сумісництвом); проходила стажування в іноземних країнах та вільно володіє англійською мовою.
Таким чином, висновок експертів № 011-СІВ/24 від 28.07.2025 за результатами проведення судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності суд приймає в якості належного та допустимого доказу у даній справі.
Згідно зі ст. 73, 74, 76 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи, а вірогідні докази - це ті, які на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Указані норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що позивачем належними та вірогідними доказами доведено, що винахід за патентом України № 77306 "С-АРИЛ ГЛЮКОЗИДНІ SGLT2 ІНГІБІТОРИ ТА СПОСІБ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ" не відповідає умові патентноздатності «винахідницькій рівень» за незалежними пунктами 1, 3, 4, 14 та 17 його формули.
Посилання відповідача-2 на рішення дисциплінарної палати Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України № 4 від 10.12.2025 суд не приймає, оскільки дане рішення не є належним доказом, який би підтверджував обставини, що мають бути встановлені у даній справі.
Також суд відхиляє доводи відповідача-2, що позивач лише у 2023 році звернувся з даним позовом до суду, а до цього часу будь-яких претензій щодо використання відповідачем-2 спірного патенту висловлено не було, оскільки, як зазначив позивач, лише під час дослідження можливості виведення своєї продукції на фармацевтичний ринок України ним у березні 2023 було виявлено оспорюваний патент.
Отже, суд не приймає доводи відповідача-2, що позивач пропустив строк позовної давності для звернення з даним позовом до суду.
Таким чином, враховуючи усе викладене вище, суд визнає патент України № 77306 на винахід "С-АРИЛ ГЛЮКОЗИДНІ SGLT2 ІНГІБІТОРИ ТА СПОСІБ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ" недійсним частково шляхом виключення з його формули незалежного пункту 1 та залежного від нього пункту 2, незалежного пункту 3, незалежного пункту 4 та залежних від нього пунктів 5-13, незалежного пункту 14 та залежних від нього пунктів 15-16, незалежного пункту 17. Отже, позов у цій частині підлягає задоволенню.
Щодо вимоги позивача зобов`язати ДП "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" внести зміни до Державного реєстру України винаходів стосовно визнання недійсним частково патенту України № 77306 на винахід "С-АРИЛ ГЛЮКОЗИДНІ SGLT2 ІНГІБІТОРИ ТА СПОСІБ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ" та здійснити публікацію про це в офіційному електронному бюлетені НОІВ, суд зазначає наступне.
Так, відповідно до абзацу 2 статті 1 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки", Національний орган інтелектуальної власності (далі - НОІВ) - державна організація, що входить до державної системи правової охорони інтелектуальної власності, визначена на національному рівні Кабінетом Міністрів України як така, що здійснює повноваження у сфері інтелектуальної власності, визначені цим Законом, іншими законами у сфері інтелектуальної власності, актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності, та статутом, і має право представляти Україну в міжнародних та регіональних організаціях.
Згідно зі ст. 2-1 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки" функції НОІВ виконує юридична особа публічного права (державна організація), утворена центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності, та визначена Кабінетом Міністрів України.
До владних повноважень, делегованих НОІВ, належить, зокрема: - приймання заявок, проведення їх експертизи, прийняття рішень щодо них; - здійснення державної реєстрації промислових зразків та видача свідоцтв; - визнання прав на промисловий зразок недійсними повністю або частково у порядку, передбаченому законом; - опублікування офіційних відомостей про промислові зразки, ведення Реєстру, внесення до нього відомостей, надання витягів та виписок в електронній та (або) паперовій формі.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 28.10.2022 року № 943-р "Деякі питання Національного органу інтелектуальної власності" було передбачено, що ДО "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" виконує функції Національного органу інтелектуальної власності.
Отже, у зв`язку з задоволенням вимоги про визнання патенту недійсним частково, то вимога про зобов`язання ДП "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" внести зміни до Державного реєстру України винаходів стосовно визнання недійсним частково патенту України № 77306 на винахід "С-АРИЛ ГЛЮКОЗИДНІ SGLT2 ІНГІБІТОРИ ТА СПОСІБ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ" та здійснити публікацію про це в офіційному електронному бюлетені НОІВ, також підлягає задоволенню.
Щодо заяви відповідача-2 про застосування строків позовної давності, суд зазначає, що вказана заява була розглянута під час розгляду вимоги про визнання патенту недійсним частково, та суд вважав, що строк позовної давності позивачем не пропущено.
Отже, позов ФЗ "Польфарма" С.А. підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача-2 у зв`язку із задоволенням позову.
Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю. 
2. Визнати патент України № 77306 на винахід "С-АРИЛ ГЛЮКОЗИДНІ SGLT2 ІНГІБІТОРИ ТА СПОСІБ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ" недійсним частково шляхом виключення з його формули незалежного пункту 1 та залежного від нього пункту 2, незалежного пункту 3, незалежного пункту 4 та залежних від нього пунктів 5-13, незалежного пункту 14 та залежних від нього пунктів 15-16, незалежного пункту 17.
3. Зобов`язати Державну організацію "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" (01601, Україна, місто Київ, вулиця Годзенка Дмитра, будинок 1; ідентифікаційний код 44673629) внести зміни до Державного реєстру України винаходів стосовно визнання недійсним частково патенту України № 77306 на винахід "С-АРИЛ ГЛЮКОЗИДНІ SGLT2 ІНГІБІТОРИ ТА СПОСІБ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ" та здійснити публікацію про це в офіційному електронному бюлетені НОІВ.
4. Стягнути з Астразенека АБ (ПАБЛ) (AstraZeneca AB) (PUBL) (SE-431 83, Мельндаль, Швеція; SE-431 83 Molndal, Sweden SE) на користь Фармацевтичного заводу "Польфарма" С.А. (Zaklady Farmaceutyczne Polpharma S.A.) (ul. Pelpliсska, 19, 83-200 Starogard Gdaсski, Poland; вул. Пелплінська, 19, 83-200 Старогард Гданський, Польща) судовий збір у сумі 5 368 (п`ять тисяч триста шістдесят вісім) грн. 00 коп.
5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено 18 серпня 2026.

Суддя | О.В. Котков