ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 948/601/25  Номер провадження 33/814/181/26	Головуючий у 1-й інстанції Косик С. М.  Доповідач ап. інст. Корсун О. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2026 року 	м. Полтава	

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю: секретаря судового засідання Пархоменко Ю.І., представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Задорожньої В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Задорожньої В.О., на постанову Машівського районного суду Полтавської області від 10 вересня 2025 року,
ВСТАНОВИВ: 
Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 605 гривень 60 копійок судового збору.
За постановою місцевого суду ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 08 липня 2025 року о 21 годині 09 хвилин по вул. Центральній, 31 у с. Кошманівка Полтавського р-ну Полтавської обл. у порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України керував автомобілем «Daewoo Sens», н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння.
В апеляційній скарзі адвокат Задорожня В.О. просить скасувати постанову Машівського районного суду Полтавської області від 10 вересня 2025 року та закрити провадженні у справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу вказаного адміністративного правопорушення. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції належним чином не мотивував прийняте рішення та не врахував те, що: поліцейським не було встановлено та оголошено ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння; зупинка поліцією транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_1 , була безпідставною, такою, що не відповідала вимогам закону; ОСОБА_1 має хронічні захворювання та вживав незаборонені медичні препарати, що могло вплинути на результати огляду; але за наявності цього факту поліцією безпідставно не було направлено ОСОБА_1 для огляду до медичного закладу; ОСОБА_1 не мав умислу на керування транспортним засобом у стані будь-якого сп`яніння, неодноразово наголошував поліції про невживання ним алкогольних напоїв з причини фізіологічної неможливості; поліцейський не роз`яснив ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, здійснив неналежну пропозицію проходження огляду в закладі охорони здоров`я і переконував ОСОБА_1 у безперспективності подальшого проходження огляду в медичному закладі; зміст викладеної в протоколі фабули правопорушення не відповідає фактичним обставин справи та в ньому не розкрито об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а також неправильно визначено склад правопорушення; докази, отримані за результатами здійснення огляду ОСОБА_1 , є недопустимими та неналежними, оскільки: зазначена в роздруківці зі спеціального технічного засобу температура повітря не відповідає дійсній температурі повітря, яка була на момент огляду; газоаналізатор, за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 , не обслуговувався належним чином; у вказаній вище роздруківці з технічного приладу та в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено яким тестом встановлено стан алкогольного сп`яніння в ОСОБА_1 .
Суд апеляційної інстанції заслухав думку адвоката на підтримку апеляційної скарги, вивчив матеріали справи, проаналізував доводи апеляційної скарги та дійшов висновку про таке.
Статтею 294 КУпАП регламентовано, що судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах доводів апеляційної скарги.
Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає, зокрема, за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.
Вимогами п.2.9 «а» ПДР України унормовано, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми та взаємозв`язаними доказами, і є обґрунтованим.
Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №385590 08 липня 2025 року о 21 годині 09 хвилин по вул. Центральній, 31 у с. Кошманівка Полтавського р-ну Полтавської обл. водій ОСОБА_1 у порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України керував автомобілем «Daewoo Sens», н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння (а.с.2).
Наведені вище обставини підтверджуються даними відеозаписів, записаних на технічному носієві інформації, з яких убачається те, що 08 липня 2025 року приблизно о 21 годині 09 хвилин по вул. Центральній, 31 у с. Кошманівка Полтавського р-ну Полтавської обл. ОСОБА_1 керував автомобілем «Daewoo Sens», н.з. НОМЕР_1 , і був зупинений поліцією. Після зупинки поліцейським установлено наявність підстав уважати, що водій ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння та повідомлено йому про виявлену в нього ознаку алкогольного сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота. На вимогу поліцейського Добровенко О.С. як водій пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням поліцією спеціального технічного засобу, результати якого склали 0, 61 проміле алкоголю в крові, з чим було ознайомлено ОСОБА_1 і повідомлено йому про те, що вказані результати свідчать про його перебування в стані алкогольного сп`яніння, оскільки гранично допустимою нормою є 0, 2 проміле. При цьому, поліцейським було роз`яснено ОСОБА_1 , що у випадку його незгоди з результатами вказаного вище огляду, передбачено можливість проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі й запропоновано проходження цього медичного огляду, однак ОСОБА_1 вказане не вважав необхідним скористатися даним правом і зазначив «та ну, якщо у Вас Драгер показує», тобто остаточна його позиція не була висловленням незгоди із наведеними вище результатами огляду. Будь-яких дій, спрямованих на переконування ОСОБА_1 у безперспективності огляду в медичному закладі, поліцейськими не здійснювалося.
В акті ж огляду на стан алкогольного сп`яніння у відповідній графі ОСОБА_1 письмово своїм підписом підтвердив його згоду з названими вище результатами огляду, отриманими за допомогою застосування технічного приладу на місці зупинки автомобіля (а.с.5).
Тому в поліцейських не було підстав для направлення ОСОБА_1 для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, оскільки з огляду на положення ст.266 КУпАП такий медичний огляд проводиться лише в разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, в той час як, ОСОБА_1 даної незгоди з результатами його огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного поліцейським із використанням спеціального технічного засобу, не висловлював, і, окрім того, йому було забезпечено можливість проходження огляду в медичну закладі, чим він не вважав за необхідне скористатися.
Зафіксовані ж засобами об`єктивного контролю (відеозаписами) обставини також знаходять своє відображення в змісті акту огляду й роздруківки з технічного засобу «Drager Alcotest 6810», відповідно до яких установлено перебування ОСОБА_1 , у тому числі під час керування транспортним засобом, у стані алкогольного сп`яніння з результатами – 0, 61 проміле алкоголю в крові (а.с.4). Тобто результати зазначеного вище огляду значно (більше ніж у 3 рази) перевищують гранично допустиму норму (0, 2 проміле алкоголю в крові).
Отже, наведені вище докази підтверджують зміст один одного й безперечно доводять вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та об`єктивних обставин не довіряти їм немає. Підстав для висновку про недопустимість, недостовірність чи неналежність цих доказів перевіркою матеріалів справи не встановлено.
Наведені в апеляційній скарзі доводи про неналежність і недопустимість результатів огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, позбавлені підстав.
Положеннями п.1 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, унормовано, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів.
Спеціальним технічним засобом для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння є алкотестер - прилад для швидкого визначення концентрації алкоголю в крові людини шляхом аналізу повітря, яке вона видихає.
Згідно з наказом МОЗ України від 10 лютого 2010 року №95 прилад електродіагностичний "Alcotest 6810" внесено до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення України та дозволено для застосування в медичній практиці.
Відповідно до положень Закону України «Про метрологію, метрологічну діяльність» засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові в повітрі, що видихається. Пунктом 1 ст.17 вказаного Закону України передбачено, що законодавчо врегульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Водночас законом не встановлено вимог до законодавчого регулювання засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають у експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01 січня 2016 року. Таким чином, газоаналізатори виробництва компанії «Drager Safety AG & Co. KGaA, Німеччина», що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту, що узгоджується зі змістом повідомлення заступника генерального директора ДП "Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів".
Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» визначено Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1747 від 13 жовтня 2016 року й він становить 1 рік.
З роздруківки технічного приладу «Drager Alcotest 6810», за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 , та свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки встановлено, що названий алкотестер був використаний в межах міжповірочного інтервалу для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки. Правомірність застосування цього спеціального технічного засобу та його відповідність пред`явленим до алкотестера вимогам підтверджується також даними: свідоцтва про державну реєстрацію №7261/2007; сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UA-MI/1-96-2014.
Тобто перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом поліцією визначено й підтверджено у відповідності до приписів закону з використанням спеціально призначеного для встановлення стану алкогольного сп`яніння технічного засобу, який відповідав пред`явленим до нього вимогам і був використаний з дотриманням умов його експлуатації, а тому об`єктивні підстави ставити під сумнів зафіксовані в ньому результати огляду відсутні. Окрім того, сам ОСОБА_1 в акті огляду підтвердив свою згоду з отриманими результатами його огляду на стан алкогольного сп`яніння.
За змістом Інструкції з експлуатації газоаналізатора «Драгер», яка наявна у відкритому доступі, відбір проби повітря, що видихає особа, та результат тестування здійснюється цим приладом автоматично й у разі будь-яких порушень під час відбору пристрій зазначає про помилку. Таких помилок у ході проходження ОСОБА_1 огляду технічний засіб «Drager Alcotest 6810» не висвітлював.
При цьому, прилад «Драгер» не є засобом з вимірювання температури повітря. До початку замірів він перебуває в температурних умовах, що відрізняються від поточних погодних умов, зокрема, в спеціалізованій валізі, яка знаходиться в салоні чи багажному відділенні автомобіля поліції та відповідно поточна робоча температура для приладу буде відрізнятись від зовнішніх умов погоди. Так, перед проведенням огляду ОСОБА_1 алкотестер «Драгер» перебував у багажному відділенні у відповідній валізі, звідки поліцейський дістав цей технічний прилад і застосовував його на подвір`ї в ході огляду.
Таким чином, температура навколишнього середовища не буде співпадати з показником температури, зазначеної в роздруківці приладу, з наведених вище причин і це жодним чином не впливає на результати тестування (огляду на стан алкогольного сп`яніння).
При цьому, відповідно до відеофіксації перед проведенням огляду поліцейським було здійснено контрольний замір, який засвідчив відсутність алкоголю в алкотестері. За результатами застосування спеціального технічного засобу було встановлено наявність саме алкоголю в крові ОСОБА_1 і його перебування саме в стані алкогольного сп`яніння, а тому посилання апелянта на невживання ОСОБА_1 алкоголю є неспроможними, так як спростовуються сукупністю наведених вище доказів.
При цьому, у вимогах п.2.9 ПДР України чітко зазначено, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу.
Усупереч доводам апелянта, фактичні обставини керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння свідчать про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки за обставин даної справи факт виконання ОСОБА_1 функцій водія та виникнення в нього стану алкогольного сп`яніння є тими обставинами, що викликані внаслідок цілеспрямованих дій правопорушника.
Протокол про адміністративне правопорушення не містить істотних невідповідностей положенням ст.256 КУпАП, які би ставили під сумнів його допустимість, правильність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності чи вказували би на обмеження його прав. Викладена в протоколі фабула містить усі необхідні елементи адміністративного правопорушення, закріплені в диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, викладена чітко й правильно на підставі отриманих доказів про керування ОСОБА_1 автомобілем і його перебування в цей час у стані алкогольного сп`яніння, що утворює одну з передбачених диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП форм об`єктивної сторони цього правопорушення, а саме керування особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Що стосується посилань апелянта на відсутність у роздруківці зі спеціального технічного засобу вказівки на серію та номер протоколу, й незазначення в протоколі посилання на цю роздруківку, то вказані обставини самі по собі не є тим істотним порушенням вимог процесуального закону, яке би вказувало на недопустимість, недостовірність чи неналежність протоколу про адміністративне правопорушення, доказів, отриманих результатами огляду, ставило би під сумнів їх зміст, адже доказами в матеріалах справи, в тому числі відеозаписами, підтверджено те, що наявна в матеріалах справи роздруківка з технічного засобу «Drager Alcotest 6810» (а.с.4) стосується саме наявного в матеріалах справи протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, серії ЕПР №385590 (а.с.2).
Водночас доводи апелянта щодо підстави та обставин зупинки автомобіля, під керуванням ОСОБА_1 , за своїм змістом не стосуюються конструктивних ознак диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, не утворюють достатню підставу для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження щодо ОСОБА_1 , адже не спростовують факт керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тобто наявність у його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і, враховуючи викладене вище, також самі по собі не обумовлюють недопустимість чи неналежність доказів по справі з огляду на відсутність безпосереднього прямого зв`язку між цими питаннями та обставинами, які мають місце в межах складу вказаного вище адміністративного правопорушення. 
Таким чином, доводи апелянта, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної постанови й закриття провадження щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, не знайшли свого підтвердження.
За таких обставин, суд першої інстанції з урахуванням положень ст.23, 33 КУпАП, правильно наклав на ОСОБА_1 стягнення відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.
Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Задорожньої В.О., залишити без задоволення, а постанову Машівського районного суду Полтавської області від 10 вересня 2025 року щодо ОСОБА_1 – без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду    О.М. Корсун