Справа № 209/4228/26 
Провадження № 3/209/727/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2026 року м. Кам’янське
Суддя Дніпровського районного суду міста Кам`янського Ковальова-Писарева А.Б., розглянувши адміністративний матеріал відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка не працює, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.184 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:
15 червня 2026 року приблизно о 15 год. 13 хв. ОСОБА_1 будучи опікуном малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухилилась від виконання покладених на неї обов`язків щодо виховання та належного контролю за поведінкою дитини, внаслідок чого малолітній здійснив неправдивий виклик на спеціальну лінію "102", чим ОСОБА_1 порушила ст.12 Закону України "Про охорону дитинства". Правопорушення вчинено нею повторно протягом року. Своїми діями  ОСОБА_1 вчинила правопорушення передбачене ч.2 ст.184 КУпАП.
У судове засідання  ОСОБА_1 з`явилася, свою вину визнала та просила суворо не карати, про що надала письмову заяву.
Вина правопорушника у вчиненому адміністративному правопорушенні повністю доведена та підтверджується сукупністю інших досліджених у судовому засіданні доказів, які не викликають сумнівів у достовірності і допустимості, зокрема формою реєстрації ВП №1 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 15 червня 2026 року, письмовими поясненнями  ОСОБА_1 , копією постанови Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 11 травня 2026 року у справі №209/2326/26 про притягнення  ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою на такі дії особою, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом. Оскільки даний протокол ґрунтується на інших матеріалах справи, суд визнає його також належним доказом вини правопорушника.
Відповідно до п.1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Згідно зі ст.18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ч.1 ст.249 СК України, опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. 
Відповідно до ч.1 ст.67 ЦК України, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун малолітньої особи зобов`язаний дбати про її виховання, навчання та розвиток.
Згідно ч.2 ст.184 КУпАП, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей, вчинене повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення - тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
При обранні виду та розміру стягнення судом враховується відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, конкретні обставини вчинення адміністративного правопорушення, їх наслідки, а також ступінь винності у їх вчиненні.
Враховуючи фактичні дані, обставини встановлені при розгляді адміністративого матеріалу, дані про особу правопорушника, яка притягалась до адміністративної відповідальності за ухилення від виховання дитини, ступінь її вини, майновий стан, оцінивши докази, з метою здійснення заходів, спрямованих на запобігання адміністративним правопорушенням, виявлення й усунення причин та умов, які сприяють їх вчиненню, на виховання громадян у дусі високої свідомості і дисципліни, суворого додержання законів України, суд дійшов висновку про накладення на правопорушника адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Крім того, відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», слід стягнути з правопорушника судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн.
Керуючись ст.ст. 33, 34, 40-1, ст. 184, 283, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок.
Стягнути з  ОСОБА_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір, що становить 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок (Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106).
Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Кам`янського.
Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Згідно зі ст.308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Строк пред`явлення постанови для виконання - три місяці з дня її винесення.

Суддя А.Б. Ковальова-Писарева