справа № 619/779/26
провадження № 2/619/893/26

Рішення
іменем України

17 липня 2026 року, м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області 
у складі: головуючого судді Коваленко Н.В., 
за участю секретаря судового засідання Носачової І.В., 
розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження цивільну справу № 619/779/26,
ім`я (найменування) сторін:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», 
представник позивача: Сахарова Ольга Ігорівна,
відповідач:  ОСОБА_1 , 
вимоги позивача: про стягнення заборгованості,
Стислий виклад позиції позивача.
ТОВ «ФК «Ейс» 06.02.2026 звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» заборгованість за Кредитним договором № 969670566 від 26.01.2022 у розмірі 33255,41 грн, судовий збір у розмірі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн.
У обґрунтування позову зазначено, що 26.01.2022 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 969670566 на суму 29900,00 грн. Згідно з умовами Кредитного договору Відповідач зобов`язується вчасно повернути Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному Кредитним договором. Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого обов`язку та не повертав наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором, становить - 33 255,41 грн, яка складається з: 29 833,56 грн - заборгованість по тілу кредиту; 3 421,85 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 0,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
13 лютого 2026 року відповідно до ч.1 ст. 187 ЦПК України судом отримана інформація про зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача.
16 лютого 2026 року ухвалою суду прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання для розгляду по суті. Витребувано докази.
02 березня 2026 року на виконання ухвали суду від 16.02.2026 АТ «УніверсалБанк» надало інформацію стосовно платіжної картки за номером № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 .
04 березня 2026 року відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, посилаючись на їх недоведеність належними та допустимими доказами. Зазначив, що позивач не довів належними доказами правову підставу та ідентифікацію операції на суму 29 900,00 грн як видачі кредитних коштів саме за кредитним договором №969670566, а також не підтвердив первинними банківськими документами реквізити та зміст операцій, на які посилається як на здійснені платежі. Крім того, вказав, що не отримував повідомлення про відступлення права вимоги, а позивач не надав належних доказів повідомлення боржника про заміну кредитора. Також відповідач заперечував проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн, вважаючи їх неспівмірними зі складністю справи та обсягом виконаних робіт. Одночасно, просив суд витребувати у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та позивача додаткові докази, необхідні для перевірки обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
06 березня 2026 року позивач подав відповідь на відзив, у якій зазначив, що заперечення представника відповідача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Вказав, що сам факт здійснення банком зарахування коштів свідчить про перерахування кредитних коштів на користь відповідача, а кредитний договір був укладений та підписаний 26.01.2022 року о 09 год. 59 хв. 37 сек., тоді як перерахування грошових коштів у сумі 29 900,00 грн відбулося того ж дня о 09 год. 59 хв. 40 сек., тобто через три секунди після укладення договору, що підтверджує факт виконання первісним кредитором свого обов`язку щодо надання кредитних коштів. Також зазначив, що первісний кредитор належним чином ініціював платіжну операцію шляхом подання відповідної платіжної інструкції надавачу платіжних послуг, а відповідач здійснював часткові платежі за кредитним договором, чим визнавав існування кредитних зобов`язань. Крім того, позивач вказав, що неповідомлення боржника про відступлення права вимоги не звільняє його від обов`язку виконання кредитного договору, а лише означає, що боржник мав право виконати зобов`язання первісному кредитору. Також заперечував проти доводів відповідача щодо неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу, вважаючи їх обґрунтованими та документально підтвердженими.
06 березня 2026 року позивач подав заяву про залишення без задоволення клопотання відповідача про витребування доказів, посилаючись на те, що воно не відповідає вимогам ч. 2 ст. 84 ЦПК України, оскільки відповідач не зазначив обставин, які можуть бути підтверджені витребуваними доказами, підстав, з яких випливає, що такі докази знаходяться у позивача, а також не навів відомостей про вжиті заходи для їх самостійного отримання. Крім того, зазначив, що АТ «Універсал Банк» уже підтвердив факт переказу грошових коштів на банківську картку відповідача та надав виписку по рахунку, яка підтверджує перерахування 26.01.2022 року 29 900,00 грн, у зв`язку з чим витребування додаткових доказів є недоцільним, не вплине на встановлення обставин справи та фактично спрямоване лише на затягування розгляду справи. Також вказав, що позивач не зобов`язаний направляти письмове повідомлення боржнику про заміну кредитора.
11 березня 2026 року відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що позивач не усунув ключових прогалин у доказуванні підстав і розміру заявлених вимог. Вказав, що позивач не довів правову підставу надходження коштів саме в межах кредитного договору №969670566 та не надав первинних документів, які б дозволили ідентифікувати відповідну операцію. Також зазначив, що твердження позивача про прямий причинно-наслідковий зв`язок між укладенням договору та зарахуванням коштів ґрунтуються на довідці ІТС, тоді як оригінал електронного документа з кваліфікованим електронним підписом, метадані та інші технічні дані суду не надано. Крім того, вказав, що здійснення окремих платежів саме по собі не доводить видачу кредиту, правильність розрахунку заборгованості та належність доказів укладення електронного договору. Повторно зазначив, що повідомлення про відступлення права вимоги не отримував, а також заперечував проти доводів позивача щодо недоцільності витребування доказів, вважаючи їх необхідними для встановлення істотних обставин справи.
12 березня 2026 року представник позивача подав додаткові пояснення, у яких зазначив, що факт укладення кредитного договору та перерахування кредитних коштів відповідачу документально підтверджено. Вказав, що кредитний договір укладений у встановленому законом порядку, а грошові кошти перераховані на банківський рахунок, реквізити якого були зазначені відповідачем під час оформлення кредиту. Також зазначив, що доказами накладення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором є QR-код - матричний код, який розміщений на останній сторінці кредитного договору, а одноразовий ідентифікатор був направлений та введений відповідачем в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, після чого через три секунди йому були перераховані кредитні кошти.
23 березня 2026 року відповідач подав заперечення на додаткові пояснення позивача, у яких зазначив, що вони не містять нових належних та допустимих доказів, які усувають прогалини у доведенні позову, а лише повторюють раніше наведені доводи. Також вказав, що посилання позивача на QR-код як доказ накладення електронного підпису саме по собі не підтверджує волевиявлення відповідача без оригіналу електронного документа з КЕП, метаданих та первинних технічних даних. Крім того, підтримав усі раніше подані процесуальні документи та просив суд надати їм оцінку у сукупності з матеріалами справи.
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 23 березня 2026 року задоволено клопотання відповідача про витребування доказів та витребувано додаткові докази по справі.
24 березня 2026 року представник позивача на виконання ухвали суду подав заяву, в якій зазначив, що неповідомлення боржника про відступлення права вимоги не звільняє його від обов`язку погашення кредиту. Також вказав, що первісний кредитор платіжним дорученням ініціював переказ 29 833,56 грн на картковий рахунок відповідача, а первинні банківські документи щодо зарахування коштів перебувають у АТ «Універсал Банк». 
25 березня 2026 року позивач подав додаткові пояснення, у яких зазначив, що відповідачем подано ряд додаткових пояснень, які не відрізняються між собою доводами та доказами. Вказав, що повторення аргументів без надання нових фактів та доказів не має самостійної доказової сили, не впливає на предмет доказування відповідно до ст.77, 80 ЦПК України.
26 березня 2026 року відповідач подав письмові пояснення (заперечення) щодо заяви позивача про виконання ухвали суду, в яких зазначив, що подана позивачем заява не містить витребуваних ухвалою суду доказів, а її зміст переважно зводиться до правових міркувань, які не замінюють подання фактичних доказів, прямо витребуваних ухвалою суду. Повторно зазначив, що повідомлень про відступлення права вимоги (заміну кредитора) не отримував, а тому просив суд оцінити заяву позивача з урахуванням того, що витребувані ухвалою суду докази у поданій заяві відсутні.
26 березня 2026 року відповідач подав письмові заперечення щодо додаткових пояснень позивача, в яких зазначив, що додаткові пояснення позивача не були направлені відповідачу, а твердження про дублювання процесуальних документів є оціночними та не спростовують його доводів по суті спору. Також просив суд зосередитися на перевірці доведеності позовних вимог належними та допустимими доказами.
30 березня 2026 року на виконання ухвали суду від 23.03.2026 АТ «Універсал Банк» надало інформацію, що на ім`я ОСОБА_1 емітовано платіжну картку № НОМЕР_1 , а 26.01.2022 на зазначену платіжну картку було зараховано платіж у сумі 29 900,00 грн як P2P-переказ, а також надано виписку руху коштів за картковим рахунком.
20 квітня 2026 року відповідач подав додаткові пояснення, у яких зазначив, що надана АТ «Універсал Банк» інформація підтверджує лише факт зарахування 26.01.2022 на його рахунок 29 900,00 грн як P2P-переказу, однак не підтверджує, що зазначені кошти були перераховані саме позивачем або його правопопередником. У зв`язку з цим вказав, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт надання кредитних коштів, а також просив врахувати всі раніше подані ним процесуальні документи.
22 квітня 2026 року позивач подав додаткові пояснення, у яких зазначив, що доводи відповідача про непідтвердження отримання кредитних коштів спростовуються матеріалами справи та наданою АТ «Універсал Банк» інформацією про зарахування 26.01.2022 на картковий рахунок відповідача 29 900,00 грн. Також вказав, що відповідач здійснював часткове погашення кредитної заборгованості, що свідчить про користування кредитними коштами та обізнаність щодо існування кредитних правовідносин.
22 квітня 2026 року позивач подав додаткові пояснення, у яких зазначив, що наявні у матеріалах справи довідка щодо дій позичальника та відповідь АТ «Універсал Банк» у своїй сукупності підтверджують факт перерахування та зарахування кредитних коштів на банківську картку відповідача. Також вказав, що відповідач не надав жодних належних та допустимих доказів на спростування факту отримання кредитних коштів та не навів обґрунтованих пояснень щодо походження зарахованих на його рахунок коштів.
22 квітня 2026 року відповідач подав додаткові пояснення, у яких зазначив, що додаткові пояснення позивача не містять нових належних та допустимих доказів і зводяться до повторення раніше наведених тверджень. Також вказав, що позивач не довів належними доказами факт виникнення між сторонами кредитних правовідносин, а відповідь банку підтверджує лише факт зарахування коштів на рахунок, але не підтверджує їх надання саме позивачем у межах кредитних правовідносин.
В судове засідання представник позивача не з`явився, у поданій заяві просив розглядати справу без участі представника. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. 
Відповідач у наданій суду заяві, просив розглянути справу за його відсутності, заперечував проти задоволення позову.
Частиною 3 ст.211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.
26.01.2022 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії №№ 969670566 на суму 29900,00 грн.
Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV67V5F.
У кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору в тому числі щодо розміру кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки.
Згідно умов договору п 1.1. Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 29900 грн 00 коп. (двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот грн. нуль коп.) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі - Правила).П. 1.2. Сума Кредитного ліміту, вказана в п. 1.1. Договору, це максимальна сума Кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні Позичальника.П. 1.3. Кредитодавець надає перший Транш за Договором в сумі 29900 грн 00 коп. (двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот грн. нуль коп.) одразу після укладення Договору, який має бути повернено до 25.02.2022 р. П. 1.4. Позичальник в будь-який час протягом Дисконтного періоду дії Договору може збільшити суму Кредиту (отримати черговий Транш) в межах Кредитного ліміту шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму Кредиту. Повернення Кредиту в повному обсязі позбавляє права Позичальника отримати нові Транші, а Договір вважається припиненим шляхом його повного виконання. П. 1.7. Кредитна лінія надається строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання Кредиту Позичальником, а саме до 25.02.2022 р. У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору строк дії Кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого Траншу за Договором. П. 1.9. За користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які нараховуються в наступному порядку: 1.9.1. виключно на період строку, визначеного в п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 40,15 (сорок цілих п`ятнадцять сотих) процентів річних, що становить 0,11 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним; 1.9.2. за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 383,25 (триста вісімдесят три цілих двадцять п`ять сотих) процентів річних, що становить 1,05 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець за своїм вибором може надавати Позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті. П. 1.9.3. Якщо Позичальник користуватиметься Кредитом після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання Кредиту і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 766,50 (сімсот шістдесят шість цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 2,10 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду. З огляду на вищезазначене та у порядку ст. 212 Цивільного кодексу України Сторони домовились, що відкладальною обставиною за цим Договором щодо виникнення у Позичальника зобов`язань по сплаті процентів за Базовою процентною ставкою від дати отримання Кредиту по дату закінчення Дисконтного періоду, є факт продовження користування Кредитом понад строк Дисконтного періоду з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду на умовах п. 1.8. цього Договору. Базова процентна ставка за користування Кредитом не застосовується протягом строку Дисконтного періоду виключно за умови, якщо розмір Базової процентної ставки більший ніж 2,10 процентів від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за Базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до умов цього пункту Договору.
Таким чином, згідно умов Кредитного договору, Первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі:- 29 900,00 грн 26.01.2022 на банківську карту № НОМЕР_6 відповідача, яку відповідач вказав у заявці при укладенні кредитного договору.
При укладенні договору відповідач також був ознайомлений з паспортом споживчого кредиту паспорту продукту «Смарт», який містить аналогічні умови кредитування, що й в договорі .
Матеріали справи містять Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», яка регулює порядок надання грошових коштів у позику та яка за своєю природою є пропозицією щодо укладення електронного договору .
Із заявки на отримання грошових коштів в кредит вбачається, що відповідач надав свої персональні дані, в тому числі й електронну адресу, фінансовий номер телефону, паспортні дані.
Також до матеріалів справи додано -Алгоритм дій ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» стосовно укладення кредитних договорів - які регламентують дії щодо укладення електронного договору в ІТС ТОВ «Манівео» та Порядок дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору та отримання фінансових послуг під торговельною маркою «MONEYVEO».
Як вбачається з довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», відповідач отримала одноразовий ідентифікатор MNV67V5F 26.01.2022 9:58:46 на телефон НОМЕР_2 ; в подальшому, 26.01.2022 9:59:37 відповідачем введено одноразовий ідентифікатор/відправлено ТОВ «Манівео», 26.01.2022 10:00:21 відповідачу перераховано грошові кошти.
Факт перерахування грошових коштів відповідачу підтверджується платіжним дорученням № 61f10a22-0c0d-487d-8945-eeceaba3dda3, якими на банківську картку відповідача перераховано вищезазначені кредитні кошти та довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» якою повідомлено, що на виконання кредитного договору № 969670566 від 26.01.2022 р. укладеним між Позичальником/Отримувачем - ОСОБА_1 , та Кредитодавцем/Платником - Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», Кредитодавцем було ініційовано платіжну операцію, шляхом подання надавачу фінансових платіжних послуг платіжної інструкції, а надавачем платіжних послуг з наступними реквізитами: Надавач платіжних послуг Платника: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ГЛОБУС", Код банку (МФО): 380526, Код за ЄДРПОУ: 35591059; Надавач платіжних послуг Отримувача: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "УНІВЕРСАЛ БАНК", Код банку (МФО): 322001, Код за ЄДРПОУ: 21133352; Особа Платника: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», Код ЄДРПОУ 38569246; Особа Отримувача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ; Рахунок Платника: НОМЕР_4 ; Транзитний рахунок для перерахування коштів Отримувачу: НОМЕР_4 ; Рахунок/платіжна карта Отримувача: НОМЕР_6, Термін дії: 03.2024; Сума платіжної операції: 29900,00 грн.; Ідентифікатор платіжної операції: c567f741-80b7-477d-b0a4-6c5db1abe093; Дата ініціювання платіжної інструкції: 26.01.2022 9:59:37; Дата завершення платіжної операції (проведення платіжної операції надавачем платіжних послуг): 26.01.2022 10:00:22.
Таким чином, судом встановлено ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, в свою чергу, відповідач/позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, проте їх порушив, унаслідок чого у відповідача перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виникла заборгованість.
Згідно з розрахунком заборгованості, який здійснено ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» заборгованість відповідача перед позивачем, становить - 33 255,41 грн, яка складається з: 29 833,56 грн - заборгованість по тілу кредиту; 3 421,85 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 0,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).
Дана сума також підтверджується випискою з особового рахунку на період 26.01.2022 - 31.01.2022.
АТ «Універсал Банк» надало інформацію, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) Банком була емітована платіжна картка № НОМЕР_1 . На картковий рахунок платіжної картки № НОМЕР_1 ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) був зарахований платіж у сумі 29 900,00 грн у період з 26.01.2022 по 31.01.2022. На ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) Банком була емітована інша платіжна картка. Номер телефону НОМЕР_5 є фінансовим номером телефону за картковим рахунком платіжної картки № НОМЕР_1 та знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ). Повний номер рахунку платіжної карти - маска картки № НОМЕР_6 , що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) НОМЕР_7 .
28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01. Строк його дії до 28.11.2019. Предметом договору визначено «2.1. Згідно умов цього Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором» (.
28.11.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №19 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020, при цьому інші умови договору залишилися без змін.
31.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога » та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої Договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, строк дії договору до 31.12.2021.
Пунктом 4.1. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 у новій редакції, згідно додаткової угоди № 26 від 31.12.2020 передбачено, що «Наявне право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному Додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до Боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу Прав вимоги до Боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром прав вимоги» .
31.12.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога » та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №27 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2022.
31.12.2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога » та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №31 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2023.
31.12.2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога » та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №32 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2024.
Відповідно акту звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2022 зі сплати суми фінансування за Реєстром прав вимоги № 183 від 28.06.2022 року за Договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, сторони: ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» підтвердили, що станом на 31.12.2022 року Фактором здійснено повну оплату суми фінансування за відступлення (передачу) прав вимог за Реєстром прав вимоги № 183 від 28.06.2022 року за Договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року
Відповідно до реєстру боржників під порядковим номером 2632 зазначено, що ОСОБА_1 є боржником: за кредитним договором № 969670566 від 26.01.2022, сума заборгованості 33 255,41
30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 30/1023-01.
29.05.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс`та Позивачем укладено Договір факторингу № 29/05/25-Е відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором.
Право вимоги по Кредитному договору відступлено Первісним кредитором на користь ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ «Таліон Плюс» на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а в подальшому Позивачу на підставі Реєстрів прав вимоги, які оформлені належним чином та саме з дати підписання Реєстрів прав вимоги, тобто вже після укладення Кредитного договору.
Мотиви, з яких виходить суд, застосовані норми права та висновки суду.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст.639 ЦК України).
Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Як свідчать матеріали справи, договір укладено сторонами в електронній формі.
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Електронну Комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону).
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилами ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Згідно із ч. 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.
Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статей 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Відповідно до правил статті 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнт) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання перед фактором.
Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому.
Відповідно до правил ч. 2 ст. 1082 ЦК України, боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце.
Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідач був ознайомлений з умовами договору, який підписав на умовах йому відомих, тобто сторони погодили конкретні умови кредитування, сплату відсотків за користуванням грошовими коштами.
Відповідач не надала даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитними зобов`язаннями у добровільному порядку.
Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання відповідно до ст. 617 ЦК України.
Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.
За правилами статей 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).
За змістом ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суду встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).
Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем.
Доказів вчинення шахрайських дій по відношенню до відповідача, внаслідок чого було оформлено кредитний договір до суду не надано.
Таким чином суд дійшов висновку, що відповідач уклав кредитний договір , проте не виконала умови договору, в зв`язку із чим суд вважає за необхідне стягнути з нього заборгованість яка утворилась.
Розподіл судових витрат.
Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
Вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, взявши до уваги умови договору про надання правової допомоги, обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, підтверджених належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у сумі 7000,00 грн. є завищеним, витрати у зазначеній сумі не можна визнати належно обґрунтованими та необхідними в контексті обставин цієї справи.
Враховуючи викладені обставини, складність справи, необхідність надання адвокатом позивача послуг під час розгляду справи в суді та їх характер, дослідивши докази на підтвердження витрат позивача на правничу допомогу, а також з метою дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, суд дійшов висновку, що необхідний фактичний обсяг правової допомоги у цій справі є меншим, а тому такий обсяг виконаних робіт підлягає зменшенню та стягненню з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, понесених у цій справі у сумі 2 000, 00 грн. 
Крім того, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2662 грн. 40 коп.
Відповідно до частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд 

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 969670566 від 26.01.2022 в сумі 33255,41 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок) та витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн (дві тисячі гривень 00 копійок).
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування (ім`я) сторін:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», код ЄДРПОУ 42986956, м. Київ, вул.Юрія Поправки, буд.6, каб.13.
відповідач:  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складено 17 липня 2026 року.

Суддя  Н. В. Коваленко