ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2026	м. Дніпро	Справа № 904/2526/26	

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Іванової Т.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ясно+" (04119, місто Київ, вулиця Джонса Ґарета, будинок 8, літера 20 Д; ідентифікаційний код 45179093) 
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "М`ясна садиба" (51200, Дніпропетровська область, Самарівський район, місто Самар, вулиця Гідності, будинок 154; ідентифікаційний код 43620707) 
про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу №77720241237ПВ від 13.11.2024 у загальному розмірі 832 485,81 грн 

ВСТАНОВИВ:
І. Суть спору
1. Стислий виклад позиції позивача.
Позивач зазначає, що між сторонами укладено договір про постачання електричної енергії споживачу, невід`ємною частиною якого є комерційна пропозиція “Лояльна”, відповідно до пункту 9.1 якої договір на умовах даної комерційної пропозиції починає діяти з 01.11.2025 та діє до 30.11.2025 (включно). В подальшому строк дії договору продовжено шляхом укладення додаткової угоди № 2 від 28.11.2025 (строк дії продовжено до 31.12.2025) та додаткової угоди № 3 (строк дії продовжено до 31.01.2026). З урахуванням наведеного договір припинив свою дію з 01.02.2026 (останній день дії договору 31.01.2026). При цьому відповідно до абз. 3 пункту 13.1 договору в частині виконання зобов`язань споживача щодо оплати договір діє до повного виконання споживачем таких зобов`язань. 
На виконання умов договору позивачем формувалися та видавалися рахунки на оплату фактично спожитої електричної енергії відповідно до даних комерційного обліку (інформація про обсяги споживання), які надавалися оператором системи розподілу – ПрАТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» у відповідності до вимог п. 4.3, 4.12, пп. 31 п. 5.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП Документ сформований в системі «Електронний суд» 05.05.2026 3 від 14.03.2018 № 312 (далі – ПРРЕЕ), та глави 9.14 Розділу IХ, глави п. 12.3 Розділу ХІІ Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311. Відповідна інформація підтверджена у листі ПрАТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» № 9285/1001 від 18.02.2026. На підставі отриманих даних про спожиті відповідачем обсяги електроенергії у відповідності до пункту 10.4 комерційної пропозиції в інтернет-сервісі «Особистий кабінет» сформовано та видано рахунок за розрахунковий період «січень 2026 р.» від 01.02.2026 № 77720241237/1/1 – на суму 830 233,94 грн. Додатково вищенаведений рахунок надсилалися відповідачу на електронну пошту у відповідності до пункту 10.4 комерційної пропозиції, що підтверджується скріншотом електронного листа. Оплати в рахунок погашення нарахувань за розрахунковий період «січень 2026 р.» не здійснювалися. Таким чином, за період 01.01.2026 – 31.01.2026 (розрахунковий період «січень 2026 р.») відповідачу нараховано 830 233,94 грн, а сплачено 0,00 грн. Станом на дату подачі позовної заяви заборгованість за договором становить 830 233,94 грн. 
Позивач зазначає, що відповідач отриману електричну енергію не оплатив, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню у судовому порядку.

2. Стислий виклад заперечень відповідача.
Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому статтею 165 Господарського процесуального кодексу України.
З приводу дотримання судом прав відповідача під час розгляду даної справи слід зазначити таке.
Частиною 7 статті 6 Господарського процесуального кодексу України визначено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Господарським судом було з`ясовано, що відповідач має зареєстрований Електронний кабінет в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.
Враховуючи вказане, ухвала суду від 08.05.2026 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі була направлена учасникам справи засобами електронного зв`язку, в тому числі відповідачу в його Електронний кабінет в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.
За змістом частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Враховуючи вказане, з урахуванням положень частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, ухвала господарського суду від 08.05.2026 вважається врученою відповідачу 08.05.2026, що підтверджується Довідкою про доставку електронного листа в Електронний кабінет відповідача в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи (а.с. 47).
За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.
Відповідно до статей 9, 14, 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" на підставі поданих юридичною особою (фізичною особою - підприємцем) документів у Єдиному державному реєстрі зазначаються відомості про її місцезнаходження.
Частиною 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" встановлено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.
Тобто офіційне місцезнаходження повідомляється юридичною особою (фізичною особою - підприємцем) для забезпечення комунікації та зв`язку із нею зацікавлених осіб, у тому числі контрагентів, органів державної влади тощо.
На підтвердження адреси відповідача судом долучено до матеріалів справи відповідь з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №2705696 від 07.05.2026, з якого вбачається, що місцезнаходженням відповідача є: 51200, Дніпропетровська область, Самарівський район, місто Самар, вулиця Гідності, будинок 154 (а.с. 41-42).
Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
Згідно з частиною 6 статті 242 цього Кодексу днем вручення судового рішення є, окрім іншого, день вручення судового рішення під розписку. 
З наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та роздруківки трекінгу вбачається, що поштове відправлення №R067169867647, у якому містилася ухвала суду від 08.05.2026, вручена представнику відповідача 15.05.2026, про що свідчить підпис вказаної особи на повідомленні (а.с. 49, 51). 
Крім того, господарським судом 20.05.2026 на вебпорталі Судова влада України було розміщено оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якої невідоме щодо відповідача, яким повідомлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю “М`ясна Садиба” є відповідачем у справі №904/2526/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ясно+" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "М`ясна Садиба" про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії №77720241237ПВ від 13.11.2024 у загальному розмірі 832 485,81 грн, та може прибути до приміщення суду з метою отримання ухвали про відкриття провадження у справі, ознайомлення із матеріалами справи №904/2526/26 та скористатись іншими правами учасника справи (а.с. 50).
Також господарським судом з метою належного повідомлення відповідача про обставини даної справи здійснено спробу повідомлення за допомогою телефонограми за номером телефону, вказаному в позовній заяві (095) 658-22-97. Однак за вказаним номером телефону повідомити відповідача про розгляд справи за допомогою телефонограми не виявилося можливим (а.с. 48).
Також суд наголошує, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.
Згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень, зокрема, ухвалу господарського суду від 08.05.2026 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/136345842) надіслано судом 08.05.2026, зареєстровано в реєстрі 08.05.2026 та забезпечено надання загального доступу – 11.05.2026, тобто вчасно; отже у позивача та відповідача були всі дані, необхідні для пошуку та відстеження руху справи, а також реальна можливість отримання такої інформації також із вказаного відкритого джерела (у Єдиному державному реєстрі судових рішень).
З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області по даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Так, ухвалою суду від 08.05.2026, з урахуванням вимог частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Враховуючи встановлену судом вище дату отримання ухвали суду відповідачем в електронному вигляді (08.05.2026), граничним строком, з урахуванням частин 1, 2, 4 статті 116 Господарського процесуального кодексу України, для подання відзиву на позовну заяву було 25.05.2026.
Судом враховані Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України №958 від 28.11.2013, на випадок направлення відповідачем відзиву на позовну заяву або клопотання до суду поштовим зв`язком.
Отже, станом на момент ухвалення судового рішення строк на подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг та враховуючи обмеження, пов`язані з запровадженням воєнного стану, закінчився.
Слід зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України). 
Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено. 
Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. 
Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву, та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.
Більше того, права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись за рахунок порушення права позивача на розумність строків розгляду справи судом (на своєчасне вирішення спору судом), що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Беручи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 08.05.2026, не скористався правом на подачу до суду відзиву на позовну заяву, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

ІІ. Процесуальні дії у справі. Заяви, клопотання
05.05.2026 до господарського суду за допомогою системи "Електронний суд" надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Ясно+" (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "М`ясна Садиба" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу №77720241237ПВ від 13.11.2024 у загальному розмірі 832 485,81 грн, відповідно до якого позивач просить суд:
- прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі;
- розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін;
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "М`ясна Садиба" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ясно+" суму основного боргу - 830 233,94 грн, 3% річних – 2 251,87 грн та витрати зі сплати судового збору – 9 989,83 грн;
- суму основного боргу – 830 233,94 грн стягнути на рахунок позивача: IBAN UA403204780000026039924936591;
- 3% річних – 2 251,87 грн та витрати зі сплати судового збору - 9 989,83 грн стягнути на рахунок позивача: IBAN НОМЕР_1 .
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2026 справу №904/2526/26 передано на розгляд судді Івановій Т.В.
08.05.2026 ухвалою господарського суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено визнати справу малозначною та здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
Щодо строку розгляду справи суд зауважує, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи.
Так, при здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених в статтях 2, 4 Господарського процесуального кодексу України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення поняття розумний строк вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один і той самий строк для всіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі Броуган та інші проти Сполученого Королівства).
Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому Європейський суд з прав людини в своїй практиці виходить із того, що розумність тривалості судового провадження необхідно оцінювати у світлі обставин конкретної справи, враховуючи критерії, вироблені судом. Такими критеріями є: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (Рішення Бараона проти Португалії, 1987 рік, Хосце проти Нідерландів, 1998 рік; Бухкольц проти Німеччини, 1981 рік; Бочан проти України, 2007 рік).
Конвенція на відміну від національного законодавства України не запроваджує чітких строків розгляду справи, проте посилання на строк містить стаття 6 Конвенції, яка постулює дефініцію розумного строку розгляду справи.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні”, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, зокрема, Указом Президента України від 12 січня 2026 року
№40/2026, затвердженим Законом України від 14.01.2026 №4757-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 03 лютого 2026 року строком на 90 діб.
Справа №904/2526/26 розглядається судом в період оголошеного на всій території України воєнного стану через військову агресію російської федерації проти України.
Відтак, оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, судом здійснено розгляд справи у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав, застосувавши статті 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтю 3 Конституції України та статті 2, 11 Господарського процесуального кодексу України.
Таким чином, враховуючи обставини справи та введення воєнного стану в Україні, суд застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.
Судове рішення підписано без його проголошення у відповідності до приписів частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України.

ІІІ. Фактичні обставини справи
Спір у даній справі виник у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання за договором про постачання електричної енергії споживачу №77720241237ПВ від 13.11.2024 в частині повної та своєчасної оплати вартості фактично спожитої електричної енергії.
Перелік обставин, які є предметом доказування у справі:
(1) Факт укладення між сторонами договору та його умови, у тому числі комерційної пропозиції “Лояльна”, як невід`ємної частини договору.
(2) Факт поставки позивачем електричної енергії відповідачу у спірному періоді та визначення її обсягу відповідно до даних оператора системи.
(3) Факт визначення вартості поставленої електричної енергії відповідно до умов договору.
(4) Факт порушення відповідачем зобов`язань щодо оплати поставленої електричної енергії у встановлений договором строк.
(5) Наявність та розмір заборгованості відповідача за спожиту електричну енергію.
(6) Щодо правомірності нарахування позивачем 3% річних.

1. Укладення між сторонами договору та його умови, у тому числі комерційної пропозиції “Лояльна”, як невід`ємної частини договору.
Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Ясно+", як постачальником, та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "М`ясна Садиба", як споживачем, було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №77720241237ПВ від 13.11.2024 (надалі - договір, а.с. 7-20).
В матеріалах справи міститься повідомлення (заява-приєднання) про намір укласти договір про постачання електричної енергії споживачу (додаток 1 до договору, а.с. 16).
Відповідно до якої, відповідач, керуючись статтями 641, 642 Цивільного кодексу України, Правилами роздрібного ринку електричної енергії повідомляє про намір змінити чинного електропостачальника та ініціює укладення договору. 
Згідно з пунктом 1.1 договору цей договір встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником та укладається з урахуванням статті 642 Цивільного кодексу України, шляхом підписання сторонами двох примірників, які мають однакову юридичну силу, один з яких зберігається у постачальника, другий – у споживача. 
За цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору (пункт 2.1 договору).
Відповідно до пункту 3.1 договору датою початку постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком до договору, якщо інша дата не визначена комерційною пропозицією, але в будь-якому випадку не раніше строку початку дії договору. 
Згідно з пунктом 5.1 договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком до договору. 
Пунктом 5.5 договору визначено, що розрахунковим періодом за договором є календарний місяць.
Відповідно до пункту 5.7 договору оплата рахунка постачальника за договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у комерційній пропозиції. 
Цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набуває чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання, якщо інше не встановлено комерційною пропозицією. Умови цього договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем у заяві-приєднання та сплати рахунку (квитанції) постачальника. цей договір в частині виконання зобов`язань споживача щодо оплати діє до повного виконання споживачем таких зобов`язань (пункт 13.1 договору). 
Згідно з пунктом 13.4 договору постачальник має право розірвати цей договір достроково, повідомивши споживача про це, у випадках якщо:
1) споживач прострочив оплату за постачання електричної енергії згідно з договором або комерційною пропозицією, яка є додатком до цього договору;
2) споживач іншим чином суттєво порушив умови цього договору, і не вжив заходів щодо усунення такого порушення в строк, що становить 5 робочих днів. Суттєвими порушеннями умов цього договору сторони будуть вважати: ненадання споживачем на вимогу постачальника забезпечення виконання зобов`язань по оплаті за електричну енергію у строк, вказаний у вимозі постачальника; інші порушення, передбачені умовами комерційної пропозиції.
Також сторонами було підписано комерційну пропозицію “Лояльна” (додаток 2 до договору, а.с. 12-15).
Пунктом 4.1 комерційної пропозиції передбачено, що розрахунки за електричну енергію здійснюються виключно в грошовій формі відповідно до умов договору, шляхом перерахування коштів тільки на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника, вказаний у рахунку на оплату та на сайті постачальника.
У пунктах 5.1, 5.2 комерційної пропозиції визначено, що оплата обсягів споживання електричної енергії здійснюється: розрахунок за фактично спожиту електричну енергію згідно з даними комерційного обліку на підставі рахунку за фактичне споживання наданого постачальником, до 20 числа після закінчення розрахункового періоду. Обсяги переплат зараховуються для оплати наступних платежів. 
Згідно з пунктом 6.1 комерційної пропозиції, рахунок на оплату прогнозованого обсягу споживання електричної енергії формується постачальником і надається (направляється) споживачу доступними каналами зв`язку, зокрема передбаченими в п.10.4 комерційної пропозиції. Прогнозований обсяг споживання визначається постачальником на підставі відомостей про обсяги прогнозованого споживання електричної енергії наданих адміністратором комерційного обліку (Оператором системи), або розрахованих за допомогою власних програмних ресурсів за середньодобовим споживанням минулих періодів, чи з урахуванням інших відомостей, в тому числі щодо потужності площадок обліку у нових споживачів.
Відповідно до пункту 6.3 комерційної пропозиції рахунок на оплату фактично спожитого у розрахунковому періоді обсягу електричної енергії надається, як правило, до 10 числа місяця наступного за розрахунковим, за умови отримання даних, в тому числі, погодинних, про обсяги споживання від постачальника послуг комерційного обліку/адміністратора комерційного обліку і надається (направляється) споживачу доступними каналами зв`язку, зокрема, передбаченими в пункті 10.4 комерційної пропозиції. 
Акт приймання-передавання оформлюється постачальником у день формування рахунку за фактично спожиту електричну енергію або за вимогою споживача. У разі ненадання обґрунтованих зауважень споживачем протягом 3 робочих днів з дня отримання акту але в будь-якому випадку не пізніше 15 числа місяця наступного за розрахунковим, акт вважається підписаним і погодженим споживачем та приймається до обліку за наявності лише підпису представника постачальника (пункт 6.5 договору). 
Пунктом 9.1 комерційної пропозиції (у редакції додаткової угоди №3 від 26.12.2025, а.с. 20) визначено, що договір на умовах комерційної пропозиції починає діяти з 01.11.2025 та діє до 31.01.2026 (включно), а в частині розрахунків - до повного виконання своїх зобов`язань сторонами. За необхідності продовження дії договору, сторони укладають між собою додаткову угоду до цього договору у письмовій формі.
У пункті 9.3 комерційної пропозиції визначено, що постачальник може достроково розірвати договір в односторонньому порядку у разі порушення споживачем умов укладеного договору.
Пунктом 9.4 комерційної пропозиції встановлено, що будь-які повідомлення про розірвання/непролонгацію договору мають бути направлені стороною не пізніше ніж за 20 календарних днів до дати припинення постачання, зазначеної в повідомленні.
Згідно з пунктом 9.8 комерційної пропозиції, у разі припинення дії договору з підстав передбачених договором, договір продовжує діяти в частині регулювання відносин щодо заборгованості/переплати за цим договором з відповідними правами та обов`язками, пов`язаними з такою заборгованістю/переплатою, а також щодо нарахування пені, неустойки інших санкцій до моменту здійснення повних взаєморозрахунків.
Пунктами 10.4, 10.5 комерційної пропозиції передбачено, що постачальник інформує споживача про будь-яку зміну умов договору, та/або надає іншу інформацію, яка стосується взаємовідносин сторін та/або може бути корисною для споживача, шляхом направлення відповідної інформації одним із наступних способів: через особистий кабінет; на своєму офіційному сайті у мережі Інтернет; засобами електронного зв`язку на електронну адресу, отриману постачальником при укладенні договору або протягом його виконання, яка фіксується в обліковій базі постачальника; СМС-повідомленням, на номер наданий споживачем у заяві-приєднання до умов договору, за допомогою чат-програм; в місцях обслуговування клієнтів, тощо.
У разі направлення попередження про припинення постачання електроенергії за несплачену заборгованість за цим договором засобами електронного зв`язку на електронну адресу, доказом направлення даного попередження вважається інформація в електронній поштовій скриньці відповідальної особи постачальника або офіційної поштової скриньки постачальника про відправлення відповідного повідомлення споживачу із зазначенням у темі листа відправлення: «Попередження про припинення постачання електроенергії». Відповідне попередження направляється адресату засобами електронного зв`язку та підписується електронним цифровим підписом або кваліфікованим електронним підписом, чи іншим аналогом підпису відповідальної особи постачальника. Доказом отримання такого попередження споживачем є зворотній лист споживача або автоматичне підтвердження про отримання листа адресатом, що повертається на електронну адресу постачальника або сплив 3-х календарних днів від дати відправлення відповідного повідомлення споживачу.
Також сторонами підписано угоду про електронний документообіг (додаток 3 до договору). 
Судом встановлено, що у вказаному договорі сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов, встановлених законом для даного виду договорів, отже, з урахуванням презумпції правомірності правочину, такий договір є правомірним, укладеним та таким, що породжує у сторін права та обов`язки щодо його виконання.
У матеріалах справи відсутні та сторонами не надані докази визнання недійсним даного договору чи визнання його неукладеним в певній частині. 
Згідно додаткової угоди №3 до договору, дію договору припинено з 01.02.2026 (останній день дії договору 31.01.2026). При цьому, в частині виконання зобов`язань споживача щодо оплати договір діє до повного виконання споживачем таких зобов`язань. 

2. Поставка позивачем електричної енергії відповідачу у спірному періоді та визначення її обсягу відповідно до даних оператора системи.
З матеріалів справи убачається, що оператором системи розподілу - Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Дніпровські електромережі» позивачу надавалися дані щодо обсягів розподіленої електричної енергії щодо споживача - Товариства з обмеженою відповідальністю "М`ясна Садиба".
Так, відповідно до листа оператора системи розподілу від 18.02.2026 №9285/1001 та до доданої до нього довідки про обсяги розподіленої електроенергії (а.с. 21) обсяг розподіленої відповідачу електричної енергії у січні 2026 складає 70 280,00 кВт*год.

3. Визначення вартості поставленої електричної енергії відповідно до умов договору.
Згідно з пунктом 6.3 комерційної пропозиції рахунок на оплату фактично спожитого у розрахунковому періоді обсягу електричної енергії надається, як правило, до 10 числа місяця наступного за розрахунковим за умови отримання даних, в т.ч. погодинних, про обсяги споживання від постачальника послуг комерційного обліку/ адміністратора комерційного обліку і надається (направляється) споживачу доступними каналами зв`язку, зокрема передбаченими в пункті 10.4 комерційної пропозиції. 
Позивач формував та видавав рахунки на оплату фактично спожитої електричної енергії відповідно до даних комерційного обліку (інформація про обсяги споживання), які надавалися оператором системи розподілу – ПрАТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» у відповідності до вимог пунктів 4.3, 4.12, підпункту 31 пункту 5.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі – ПРРЕЕ), та глави 9.14 Розділу IХ, глави 12.3 Розділу ХІІ Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311. Відповідна інформація підтверджена у листі Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» № 9285/1001 від 18.02.2026. 
Так, на підставі отриманих даних про спожиті відповідачем обсяги електроенергії у відповідності до пункту 10.4 Комерційної пропозиції в інтернет-сервісі «Особистий кабінет» сформовано та видано рахунок за розрахунковий період «січень 2026» від 01.02.2026 № 77720241237/1/1 – на суму 830 233,94 грн. 

4. Порушення відповідачем зобов`язань щодо оплати поставленої електричної енергії у встановлений договором строк.
У пунктах 5.1, 5.2 комерційної пропозиції визначено, що оплата обсягів споживання електричної енергії здійснюється: розрахунок за фактично спожиту електричну енергію згідно з даними комерційного обліку на підставі рахунку за фактичне споживання наданого постачальником, до 20 числа після закінчення розрахункового періоду. Обсяги переплат зараховуються для оплати наступних платежів. 
На підставі отриманих даних про спожиті відповідачем обсяги електроенергії у відповідності до пункту 10.4 Комерційної пропозиції в інтернет-сервісі «Особистий кабінет» сформовано та видано рахунок за розрахунковий період «січень 2026» від 01.02.2026 № 77720241237/1/1 – на суму 830 233,94 грн. Додатково вищенаведений рахунок надсилався відповідачу на електронну пошту у відповідності до пункту 10.4 Комерційної пропозиції, що підтверджується скріншотом електронного листа (а.с. 22 на звороті). Оплати в рахунок погашення нарахувань за розрахунковий період «січень 2026» не здійснювалися. 

5. Наявність та розмір заборгованості відповідача за спожиту електричну енергію.
На підставі отриманих даних про спожиті відповідачем обсяги електроенергії у відповідності до пункту 10.4 Комерційної пропозиції в інтернет-сервісі «Особистий кабінет» позивачем сформовано та видано рахунок за розрахунковий період «січень 2026» від 01.02.2026 № 77720241237/1/1 – на суму 830 233,94 грн (а.с. 22). Додатково вищенаведений рахунок надсилався відповідачу на електронну пошту у відповідності до пункту 10.4 Комерційної пропозиції, що підтверджується скріншотом електронного листа (а.с. 22 на звороті). 
Оплати в рахунок погашення нарахувань за розрахунковий період «січень 2026» не здійснювалися згідно матеріалів справи. 
Таким чином, за період 01.01.2026 – 31.01.2026 (розрахунковий період «січень 2026») відповідачу нараховано 830 233,94 грн за спожиту електричну енергію в загальному обсязі 70 280 КвТ*год, а сплачено 0,00 грн. 
На підтвердження наявності у відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію у січні 2026 року позивачем надано також довідки про надходження коштів від Товариства з обмеженою відповідальністю “М`ясна Садиба” в погашення основного боргу за спожиту ним та поставлену Товариством з обмеженою відповідальністю “Ясно+” електроенергію (а.с. 23-31).

6. Щодо правомірності нарахування позивачем 3% річних.
Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Вимагати сплати суми боргу, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.
Пунктом 7.1 комерційної пропозиції (додаток 2 до договору) визначено, що у разі, якщо споживач порушив терміни (строки) оплати, нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення, за кожен день прострочення, до дати повної оплати (датою оплати вважається дата зарахування коштів на рахунок постачальника), та 3% річних від суми боргу. Санкції сплачуються споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення на розрахунковий рахунок для оплати пені. 
За порушення відповідачем строку сплати за спожиту електричну енергію у січні 2026 року, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 2 251,87 грн за період з 21.02.2026 по 25.03.2026 (кількість днів прострочення - 33).

ІV. Мотиви суду
1. Норми права, які застосував суд.
Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України); дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина 4 статті 202 Цивільного кодексу України).
Стаття 509 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 (надалі - Правила/ПРРЕЕ). 
Частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 
Відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.
Частиною 3 статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Приписи статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.
Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 
Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

2. Оцінка судом доказів та позицій сторін
17.10.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 № 132-IX, яким було, зокрема, внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України і змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".
У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.
Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
У розумінні положень наведеної норми на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Таким чином, обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановляння законного й обґрунтованого рішення.
З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності. 
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд зазначає наступне.
Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 (надалі - ПРРЕЕ). 
Частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 
Як встановлено судом, між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Ясно+", як постачальником та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "М`ясна Садиба", як споживачем було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №77720241237ПВ від 13.11.2024 (надалі - договір, а.с. 7-20).
В матеріалах справи міститься повідомлення (заява-приєднання) про намір укласти договір про постачання електричної енергії споживачу (додаток 1 до договору, а.с. 16), відповідно до якої відповідач, керуючись статтями 641, 642 Цивільного кодексу України, Правилами роздрібного ринку електричної енергії, повідомляє про намір змінити чинного електропостачальника та ініціює укладення договору. 
Також сторонами підписано угоду про електронний документообіг (додаток 3 до договору) (а.с. 17-18).
Матеріалами справи підтверджується факт поставки позивачем у спірному періоді - січень 2026 відповідачу електричної енергії в обсязі 70 280 кВт*год. 
Докази у справі суд визнає належними, допустимими, достовірними.
Так, в матеріалах справи міститься копія довідки Акціонерного товариства “ДТЕК Дніпровські електромережі” про обсяги розподіленої електричної енергії Товариству з обмеженою відповідальністю "М`ясна Садиба" (додаток до листа від 18.02.2026 №9285/1001) (а.с. 21), з якої вбачається, що у січні 2026 обсяг розподіленої електроенергії відповідачу складає 70 280 кВт*год.
Отже, судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання за договором та поставив відповідачу у січні 2026 електричну енергію в об`сязі 70 280 кВт*год на суму 830 233,94 грн.
Суд встановив, що на підставі отриманих даних про спожиті відповідачем обсяги електричної енергії в інтернет-сервісі “Особистий кабінет” позивачем було сформовано та видано 10.02.2026 рахунок (а.с. 22) за розрахунковий період - січень 2026 від 01.02.2026 №77720241237/1/1 на суму 830 233,94 грн. Додатково вищенаведений рахунок надсилався відповідачу на електронну пошту у відповідності до пункту 10.4 Комерційної пропозиції, що підтверджується скріншотом електронного листа (а.с. 22 на звороті). 
Відповідачем заперечень щодо обсягу розподіленої електричної енергії у спірному періоді - січень 2026 не надано, матеріали справи таких доказів не містять. 
У пунктах 5.1, 5.2 підписаної сторонами комерційної пропозиції визначено, що оплата обсягів споживання електричної енергії здійснюється: розрахунок за фактично спожиту електричну енергію згідно з даними комерційного обліку на підставі рахунку за фактичне споживання наданого постачальником, до 20 числа після закінчення розрахункового періоду. Обсяги переплат зараховуються для оплати наступних платежів. 
Відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.
Частиною 3 статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Враховуючи викладене, строк оплати за поставлену у січні 2026 року за договором електричну енергію є таким що настав - 20.02.2026. 
Приписи статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.
Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. 
На час розгляду справи доказів оплати спожитої електричної енергії матеріали справи не містять, відповідачем не надано. 
Обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 830 233,94 грн підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем. 
Пунктом 9.1 комерційної пропозиції (у редакції додаткової угоди №3 від 26.12.2025, а.с. 20) визначено, що договір на умовах комерційної пропозиції починає діяти з 01.11.2025 та діє до 31.01.2026 (включно), а в частині розрахунків - до повного виконання своїх зобов`язань сторонами. За необхідності продовження дії договору, сторони укладають між собою додаткову угоду до цього договору у письмовій формі.
Отже, дію договору припинено з 01.02.2026 (останній день дії договору 31.01.2026). При цьому, в частині виконання зобов`язань споживача щодо оплати договір діє до повного виконання споживачем таких зобов`язань. 
Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за поставлену у січні 2026 року електричну енергію у розмірі 830 233,94 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. 
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З аналізу зазначеної норми випливає, що нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Вимагати сплати суми боргу, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.
Пунктом 7.1 комерційної пропозиції (додаток 2 до договору) визначено, що у разі, якщо споживач порушив терміни (строки) оплати, нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення, за кожен день прострочення, до дати повної оплати (датою оплати вважається дата зарахування коштів на рахунок постачальника), та 3% річних від суми боргу. Санкції сплачуються споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення на розрахунковий рахунок для оплати пені. 
За порушення відповідачем строку сплати за спожиту електричну енергію у січні 2026 року, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 2 251,87 грн за період з 21.02.2026 по 25.03.2026 (кількість днів прострочення - 33).
Після перерахунку суду 3% річних, здійсненого за допомогою калькулятора підрахунку штрафних санкцій "Ліга. Закон" (https://ips.ligazakon.net/calculator/ff), суд дійшов висновку, що позивачем розрахунок здійснено вірно. 
Враховуючи викладене позовні вимоги в частині стягнення 3% річних у розмірі 2 251,87 грн за період з 21.02.2026 по 25.03.2026 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. 

V. Висновки суду
Суди зобов`язані належно мотивувати свої рішення для забезпечення права сторін на справедливий розгляд та суспільного контролю за правосуддям. При цьому не вимагається відповідати на кожен аргумент сторін: достатньо викласти мотиви у межах конкретних обставин справи, з урахуванням характеру рішення.
На підставі встановлених судом фактичних обставин справи та досліджених доказів, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Позивач обрав належний спосіб захисту свого порушеного права відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України. 
Враховуючи вищевикладене та наявні в матеріалах докази, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за поставлену у січні 2026 року електричну енергію у розмірі 830 233,94 грн та % річних у розмірі 2 251,87 грн за період з 21.02.2026 по 25.03.2026.

VI. Судові витрати
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 9 989,83 грн - витрат на сплату судового збору. 
Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "М`ясна садиба" (51200, Дніпропетровська область, Самарівський район, місто Самар, вулиця Гідності, будинок 154; ідентифікаційний код 43620707) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ясно+" (04119, місто Київ, вулиця Джонса Ґарета, будинок 8, літера 20Д; ідентифікаційний код 45179093) 830 233,94 грн (вісімсот тридцять тисяч двісті тридцять три гривні дев`яносто чотири копійки) - основного боргу, 2 251,87 грн (дві тисячі двісті п`ятдесят одна гривня вісімдесят сім копійок) - 3% річних та 9 989,83 грн (дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят дев`ять гривень вісімдесят три копійки) - судових витрат на сплату судового збору.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 13.07.2026

Суддя Т.В. Іванова