Єдиний унікальний номер 341/1479/26 
Номер провадження 2/341/1068/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

16 вересня 2026 року      місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі 
головуючого судді  Аннишина С.І., 
за участю секретаря судового засідання: Рарик В.С.   розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» через систему «Електронний суд» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0689903774 від 13.03.2020 в сумі 39277,50 грн.
Позов обґрунтований тим, що між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 13.03.2020 укладено договір позики № 0689903774.
Відповідно до умов договору позики перший фінансовий кредит (транш) надається позичальнику на підставі заповненої та особисто підписаної позичальником заявки-анкети, яка є невід`ємною частиною даного договору позики.
Другий, третій, четвертий та наступний фінансовий кредит (транш) надається позичальнику на підставі заповненої та особисто підписаної позичальником заявки анкети, які є невід`ємною частиною даного договору.
Пропозиція (Оферта) на отримання траншу згідно Заявки-анкети № 2628613978 від 13.03.2020 в рамках Договору про надання позики № 0689903774 від 13.03.2030 підписано позичальником 13.03.2020, електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою СМС- повідомлення на телефонний номер зазначений позичальником в особистому кабінеті на сайті кредитодавця.
Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Таким чином, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому договором.
Між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» 14.07.2021 було укладено договір №14-07/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0689903774.
Між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0689903774.
Між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» 28.08.2025 було укладено договір №28-08/25, відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» відступило на користь ТОВ Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0689903774.
Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 0689903774.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 0689903774 від 13.03.2020, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 60 540,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 3 000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 57 540,00 грн, 
Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 39 277,50 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 3 000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 36 277,50 грн. 
Ухвалою суду від 11 серпня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» у судове засідання не з`явився. У позовній заяві розгляд справи просив проводити за відсутності представника позивача.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, правом на подання відзиву не скористався. На адресу суду повернувся поштовий конверт із позначкою - «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові №755/17944/18 (61-185св23) від 10.05.2023 вказав, що довідка поштового відділення із позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Відповідач також викликався в судове засідання шляхом оголошення на офіційному сайті Судова влада України.
Інших заяв, клопотань від сторін не надходило.
Згідно з частиною 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, із врахуванням позиції представника позивача, який не заперечував щодо проведення заочного розгляду справи, суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення.
З урахуванням положень статті 280 ЦПК України суд постановив провести заочний розгляд справи.
Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні фактичні обставини.
Судом встановлено, що між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 13.03.2020 укладено договір надання позики в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0689903774 шляхом підписання аналогом власноручного підпису позичальника (2v8r11).
Згідно з договором товариство надає позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а саме: кошти на умовах фінансового кредиту (надалі по тексту «кредит») для власних потреб на умовах цього договору, а також згідно правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «Pozichka» (надалі Правила), які є невід`ємною частиною договору, а позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати і повернути в передбачені цим договором строки кредит та сплатити відсотки й інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами (пункт 1.1.).
Відповідно до пункту 1.2. договору кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії договору - 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами у Додатку №1 та Додатку №2 до договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3, Додатку №4 до договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов договору: Додатку №1 та Додатку №2 до договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 , Додатку №4 до договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Позичальник має право здійснити дострокове погашення кредиту (траншу) за договором і сплатити проценти за фактичний строк користування кредитом (траншем).
Згідно з пунктом 1.3. договору мета отримання кредиту для власних потреб. Кредит надається без умови його забезпечення (пункт 1.4. договору). Загальний (максимальний) розмір кредитної лінії - 20 000 гривень (пункт 1.5. договору).
Максимальний строк (кількість календарних днів користування кредитом) 30 календарних днів, діючий ліміт (сума) кредиту 20 000 гривень, максимальна відсоткова ставка, нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості 1,75%. Відсотки за користування поточним кредитом (траншем) нараховується за один календарний день від фактичної суми грошових коштів, які позичальник зобов`язаний повернути товариству в рамках наданого кредиту (траншу) в день такого нарахування (пункт 1.6. договору).
Відповідно до пункту 1.9. договору дія цього договору вважається продовженою на наступні 36 календарних місяців, якщо до закінчення строку дії договору жодна із сторін письмово не повідомила іншу сторону про його припинення у зв`язку з закінченням строку дії договору. Дія цього договору може бути достроково припинена за ініціативою будь-якої із сторін шляхом письмового повідомлення іншої сторони та при умові відсутності зобов`язань між сторонами. Якщо інше прямо не передбачено цим договором або законодавством, зміни у цей договір можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатком до цього договору. Зміни у цей договір набирають чинності з моменту належного оформлення сторонами відповідного додатку до цього договору, якщо інше не встановлено у самому додатку до цього договору або у чинному законодавстві Україні.
Строк останнього траншу не може перевищувати строк, вказаний в пункті 1.2. договору (п. 1.10 договору).
Максимальна вартість кредиту за діючим лімітом у грошовому вираженні становить: 2 100,00 грн (п. 1.10.1. договору). Максимальна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 638,75 % (п. 1.10.2. договору).
Відповідно до пункту 1.11. договору за продовження/зміну строку дії користування поточним кредитом (траншем), позичальником сплачуються нараховані відсотки (у разі наявності, штрафні санкції) за основним боргом до дня здійснення продовження строку дії поточного кредиту. 
Відповідно до пункту 3.1. договору перший фінансовий кредит (транш) надається позичальнику на підставі заповненої та особисто підписаної позичальником заявки-анкети (Додаток №5) та Додатка №2 до договору, які є невід`ємною частиною даного договору. В заявці-анкеті на отримання першого фінансового кредиту (траншу) зазначено суму першого фінансового кредиту та строк користування ним, інші умови визначено у Додатку №2. Підписання товариством Додатку №1 до договору і позичальником Додатку №2 до договору є укладення та підписання договору в цілому.
Другий, третій, четвертий та наступний фінансовий кредит (транш) надається позичальнику на підставі заповненої та особисто підписаної позичальником Заявки Анкети (Додаток №5) та Додатку №4, які є невід`ємною частиною даного договору. В Заявці-Анкеті на отримання другого та наступних траншів кредиту зазначається сума кредиту (траншу), строк користування, у Додатку №4 зазначається відсоткова ставка за кожен день користування кредитом, річна відсоткова ставка, загальна вартість такого кредиту (траншу), реальна річна процентна ставка та інше (п. 3.1.1. договору).
Відповідно до п. 3.3. договору строк користування поточним кредитом (траншем) може бути змінений виключно за умови попередньої сплати відсотків за фактичну кількість днів користування поточним кредитом, в тому числі і прострочених, та сплати пені (в разі наявної простроченої заборгованості та вимоги товариства про її сплату), на відповідний рахунок товариства з цільовим призначенням «Оплата за продовження строку дії користування поточним кредитом за договором № 0689903774 від 13 березня 2020». Здійснення оплати в даному випадку проводиться одним із способів, визначених в Правилах.
Згідно з пунктом 5.3. договору у разі прострочення позичальником строків сплати поточного кредиту та відсотків за користування кредитом частково/або у повному обсязі позичальник самостійно нараховує та сплачує товариству, на його вимогу, пеню в розмірі 1,75 % від несвоєчасно сплаченої суми (кредиту та відсотків) за кожен день прострочення. Нарахування пені здійснюється із врахуванням п. 5 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».
У заяві-анкеті від 13.03.2020, яка підписана позичальником, зазначено суму кредиту 4000,00 грн, термін кредиту - 30 днів.
Згідно з акцептом оферти від 13.03.2020 на отримання 1 траншу кредиту згідно договору надання позики № 0689903774 від 13 березня 2020 року та заявки-анкети № 2628613978, розмір кредиту (траншу) – 4 000,00 грн, строк користування кредитом (траншем) – 30 днів, відсоткова ставка – 1,75% за один день користування кредитом, загальна вартість кредиту у грошовому відношенні – 2100,00 грн.
Водночас відповідно до листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 09.09.2025 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 13.03.2020 14:10 на суму 3000,00 грн, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі «iPay.ua» - 50882629, призначення платежу «зачисление 3000 грн на карту НОМЕР_1 »
Відповідно до розрахунку, наданого первісним кредитодавцем, заборгованість відповідача за договором позики № 0689903774 становить 28 672,50 грн з яких: заборгованість за основною сумою кредиту 3000,00 грн, заборгованість за процентами 25672,50 грн. Проценти нараховані за період з 13.03.2020 до 14.07.2021 з розрахунку тіла кредиту 3 000 грн (1,75% в день) в сумі 52,50 грн в день, всього за 489 днів в сумі 25 672,00 грн.
Між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» 14.07.2021 було укладено договір факторингу №14-07/21, відповідно до умов якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників.
Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 14-07/21 від 14.07.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості до ОСОБА_1 за договором № 0689903774 від 13.03.2020 у сумі 28 672,50 грн з яких: заборгованість за основною сумою кредиту 3000,00 грн, заборгованість за процентами 25 672,50 грн.
Згідно з розрахунком заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал» за договором № 0689903774 станом на 10.01.2023 заборгованість відповідача становить 57285,00 грн з яких: заборгованість за основною сумою кредиту 3 000,00 грн, заборгованість за відсотками 54 285,00 грн (на дату відступлення права вимоги - 25 672,50 грн, донараховані відсотки за кредитним договором - 28 612,50 грн, дата початку нарахування: 14.07.2021, дата кінця нарахування 09.01.2023 (включно))
ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до договору про відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр», згідно з яким первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників.
Згідно з витягом з реєстру боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги заборгованості до ОСОБА_1 за договором № 0689903774 у сумі 57 285,00 грн з яких: заборгованість за основною сумою кредиту 3 000,00 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 54 285,00 грн 
Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Коллект Центр» за договором № 0689903774 станом на 28.08.2025 загальна заборгованість становить 60540,00 грн, з яких: заборгованість за основною сумою кредиту 3 000,00 грн, заборгованість за відсотками 57 540,00 грн (на дату відступлення права вимоги – 54 285,00 грн, донараховані відсотки за кредитним договором – 3 255,00 грн, дата початку нарахування: 10.01.2021, дата кінця нарахування 18.08.2025). 
ТОВ «Коллект Центр» , відповідно до договору про відступлення (купівлю – продаж) права вимоги № 28-08/2025 від 28.08.2025 відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Факторинг Партнерс», згідно з яким первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників.
Згідно витягу з реєстру боржників до договору № 28-08/2025 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 28.08.2025 ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право вимоги заборгованості до ОСОБА_1 за договором № 0689903774 у сумі 60 540,00 грн з яких: заборгованість за основною сумою кредиту 3 000,00 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 57 540,00 грн (дата укладення договору – 13.03.2020 – дата закінчення договору 12.04.2020) 
Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Факторинг Партнерс» за договором № 0689903774 станом на 24.07.2026 загальна заборгованість становить 60 540,00 грн, з яких: заборгованість за основною сумою кредиту 3 000,00 грн, заборгованість за відсотками 57 540,00 грн. Також в розрахунку вказано, що загальна заборгованість заявлена до стягнення за договором складає 39 277,50 грн.
Отже, судом встановлено, що спірні правовідносини, які виникли на даний час між ТОВ «Факторинг Партнерс» та ОСОБА_1 є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини).
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у пін мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).
Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Із положень частини 1 статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини 2 статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частиною 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом
Укладення кредитних договорів онлайн знаходиться в рамках правового поля України. Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку визначеному законодавством України або укладеним договором. Повернення позики за електронним договором є обов`язковим.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.
Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 13 березня 2020 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання позики № 0689903774.
ОСОБА_1 вказаний договір у визначеному Законом України «Про електронну комерцію» порядку погоджено із позичальником та підписано одноразовим ідентифікатором «2v8r11».
Сторонами визначено та погоджено розмір кредиту, строк кредитування, розмір відсоткової ставки, періоди здійснення обов`язкових платежів, а також суми платежів у них.
За вказаним договором позичальник отримав доступ до кредитних коштів (першого траншу) у розмірі 3 000,00 грн, які були перераховані на йому картковий рахунок, що підтверджується інформацією, наданою ТОВ «Універсальні платіжні рішення».
Указані встановлені обставини дозволяють суду зробити висновок про те, що відповідачем грошові кошти за цим кредитним договором у розмірі 3 000,00 грн. були отримані на виконання умов договору. Однак, після закінчення строку кредитування ОСОБА_1 не повернув грошові кошти та не сплатив проценти за користування ними.
В подальшому право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі декількох договорів відступлення права вимоги передано позивачу ТОВ «Факторинг Партнерс».
Отже, судом встановлено, що відповідач, отримавши кошти за договором про надання фінансових послуг, вчасно їх не повернув і позивач, до якого перейшло право вимоги до відповідача, має право вимагати повернення коштів кредиту, що залишилися, та сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України.
Разом з тим суд не погоджується з розміром та строком нарахування процентів, з огляду на таке.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16, вирішуючи виключну правову проблему щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, що виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, які за своєю сутністю є процентами за користування кредитом, зробила наступні висновки:
Припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України (пункт 91 постанови).
Вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від таких висновків немає (пункт 92 постанови).
Якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України (пункт 100 постанови).
У разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором (пункт 103 постанови).
В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок сформульований в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункт 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від цього висновку немає (пункт 108 постанови).
У постанові від 09 квітня 2025 року у cправі № 916/1690/24 Верховний Суд вказав, що стосовно застосування наведених норм матеріального права Велика Палата Верховного Суду неодноразово в своїх постановах (зокрема в постанові від 04.02.2020 у справі №912/1120/16) викладала висновок про те, що припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною 2 статті 1050 ЦК України.
Натомість в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини 1 статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини 2 статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно.
Згідно з частиною 1, 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. У пункті 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц, пункті 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі №904/2104/19, наголошено на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
Верховний Суд зауважує, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване, шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі №645/5557/16-ц).
Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору максимальний строк (кількість календарних днів користування кредитом) 30 календарних днів, максимальна відсоткова ставка, нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості 1,75%. Проценти за користування поточним кредитом (траншем) нараховуються за один календарний день від фактичної суми грошових коштів, які позичальник зобов`язаний повернути товариству в рамках наданого кредиту (траншу) в день такого нарахування (п. 1.6. договору).
Згідно з пунктом 3.1. договору в Заявці-Анкеті на отримання першого траншу кредиту зазначається сума кредиту (траншу), строк користування, у Додатку №2 зазначається відсоткова ставка за кожен день користування кредитом, річна відсоткова ставка, загальна вартість такого кредиту (траншу), реальна річна процентна ставка та інше
У заявці-анкеті від 13.03.2020, яка підписана позичальником, зазначено суму кредиту 4000 грн, термін кредиту 30 днів.
У акцепті оферти від 13.03.2020 на отримання 1 траншу кредиту згідно договору надання позики № 0689903774 від 13 березня 2020 року та заявки-анкети № 2628613978, розмір кредиту (траншу) – 4 000,00 грн, строк користування кредитом (траншем) – 30 днів, відсоткова ставка – 1,75% за один день користування кредитом, загальна вартість кредиту у грошовому відношенні – 2100,00 грн. 
Водночас, як встановлено судом первісний кредитодавець перерахував кошти відповідачу в розмірі 3 000 грн.
Отже, кредит за вказаним договором (перший транш) надано на строк, зазначений у заявці - анкеті, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною.
Відповідно до пункту 1.11. договору за продовження/зміну строку дії користування поточним кредитом (траншем), позичальником сплачуються нараховані відсотки (у разі наявності, штрафні санкції) за основним боргом до дня здійснення продовження строку дії поточного кредиту
За приписами пункту 3.3 договору строк користування поточним кредитом (траншем) може бути змінений виключно за умови попередньої сплати відсотків за фактичну кількість днів користування поточним кредитом, в тому числі і прострочених, та сплати пені (в разі наявної простроченої заборгованості та вимоги товариства про її сплату), на відповідний рахунок товариства з цільовим призначенням «Оплата за продовження строку дії користування поточним кредитом за договором № 0689903774 від 13 березня 2020».
Як вбачається з матеріалів справи, жодних дій, спрямованих на продовження строку користування поточним кредитом (траншем) позичальник не здійснював, жодних проплат за ним не проводив.
Враховуючи наведене, суд виснує, що 13.03.2020 відповідачу видано перший транш кредиту у розмірі 3 000 грн на термін 30 днів. З цього часу відповідачем не сплачено нараховані проценти, а тому строк користування поточним кредитом (траншем) закінчився через 30 днів, а саме 12.04.2020.
Саме такий строк надання кредиту зазначений у витязі з реєстру боржників до договору №28-08/2025 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 28.08.2025, укладеним між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс», згідно з яким позивач набув право вимоги заборгованості до ОСОБА_1 , а саме дата укладення договору – 13.03.2020, дата закінчення договору - 12.04.2020.
Таким чином, нараховані первісним кредитодавцем та його правонаступниками проценти за період після 12.04.2020 є процентами за понадстрокове користування кредитом.
При цьому, сторони у договорі не обумовили ставку нарахування таких процентів, яка застосована кредиторами для їх нарахування.
Позов не містить обґрунтування щодо нарахування процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування як міри відповідальності на підставі статті 625 ЦК України, а також пені, нарахованої згідно з пунктом 5.3. договору, та вимог про їх стягнення з відповідача позивач не заявляв.
Отже, з позичальника на користь позивача підлягають стягненню проценти за договором про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, № 0689903774 від 13.03.2020 в розмірі 1 575,00 грн, в межах обумовленого сторонами строку користування позикою за період з 13.03.2020 до 12.04.2020 (3 000 грн х 1,75% х 30 днів).
Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0689903774 від 13.03.2020 у сумі 4 575,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 3 000,00 грн, заборгованість за процентами 1575,00 грн.
В задоволенні решти вимог позову слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю.
Щодо судових витрат
Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду; на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.  Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:  1) у разі задоволення позову - на відповідача;  2) у разі відмови в позові - на позивача;  3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
В обґрунтування розміру понесених витрат позивач надав копії таких документів: Договір про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024 з додатками, заявку на надання юридичної допомоги від 01.06.2026 № 2059, витяг з Акт № 38 про надання послуг від 30.06.2026, детальний опис наданих послуг до акту. Позивач просить стягнути судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу, у розмірі 13 000,00 гривень
А тому витрати на правничу допомогу підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 514,23 грн із розрахунку: 4 575*13000/39277,50.
З відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 310,11 грн із розрахунку: 4575,00 *2662,40/39277,50.
Керуючись статтями 2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд 

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитним договором №0689903774 від 13.03.2020 в розмірі 4 575 (чотири тисячі п`ятсот сімдесят п`ять) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» 310 (триста десять) гривень 11 копійок судового збору та 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 23 копійки витрат на правову допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», місцезнаходження юридичної особи: 03150, вул. Гедройця Єжи, 6, м. Київ, код ЄДРПОУ 42640371.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя | Святослав АННИШИН