Єдиний унікальний номер 741/1876/25
Провадження № 2-др/741/3/26

ДОДАТКОВЕ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 21 травня 2026 року 

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого – судді Киреєва О.В.,
з участю секретаря судового засідання Герасимчук Н.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача – адвоката Мусієнка В`ячеслава Олександровича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні і розпорядженні житловим будинком шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення,
встановив:
14 квітня 2026 року Носівським районним судом Чернігівської області було постановлено ухвалу, якою закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні і розпорядженні житловим будинком шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
При ухваленні зазначеного судового рішення суд не вирішував питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки у судовому засіданні до закінчення судових дебатів представник позивача заявив, що у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України докази витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
21 квітня 2026 року представник позивача подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення по вищезазначеній справі, просив вирішити питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 36000 грн.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином, представник позивача подав заяву, в якій просив вирішити питання про ухвалення додаткового рішення без його участі та участі позивача.
Суд розглядає заяву про ухвалення додаткового рішення у відсутності сторін, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України їх неявка не є перешкодою для розгляду такої заяви.
Суд розглядає заяву про ухвалення додаткового рішення у відсутності учасників справи, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України їх неявка не є перешкодою для розгляду такої заяви.
Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
У судовому засіданні встановлено, що представником Компанець В.І. у цій справі був адвокат Мусієнко В.О., який діяв на підставі ордеру серії СВ № 1168258 та договору про надання правничої допомоги № 11/08-25 від 11 серпня 2025 року. 
На підтвердження понесених позивачем витрат на отримання професійної правничої допомоги представником позивача надано: ордер про надання правничої допомоги серії СВ № 1168258; копія акту про надання правничої допомоги та розрахунок гонорару адвоката Мусієнка В.О. від 14 квітня 2026 року, відповідно до якого загальний обсяг наданої правничої допомоги становить 36000 грн.; копія квитанції до прибуткового касового ордера № 14 від 14 квітня 2026 року про сплату коштів у сумі 36000 грн.; копія договору про надання правничої допомоги від 11 серпня 2025 року.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У судовому засіданні встановлено, що до закінчення судових дебатів представник позивача заявив, що у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України докази витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, що підтверджується матеріалами справи.
Частинами 5 та 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24 січня 2022 року у справі № 757/36628/16-ц, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Аналогічна правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду від 13 березня 2025 року в справі № 275/150/22.
Відповідачем не подано клопотанням про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, не доведено неспівмірності цих витрат, а тому суд не вбачає підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Ураховуючи вищевикладене, проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд, – 
ухвалив:
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не встановлено, останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 36000 (тридцять шість тисяч) грн.
На додаткове рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв