ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА _01054, _м.Київ, _вул.Б.Хмельницького,44-В, _тел. _(044) _334-68-95, _E-mail: _inbox@ki.arbitr.gov.ua
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
20.08.2026 | Справа № 910/7767/26
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи
за позовом Фізичної особи-підприємця Гушпіт Марини Олександрівни 
до Приватної науково-виробничої компанії "Інтербізнес" 
про стягнення 402 000,00 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Гушпіт Марина Олександрівна звернулась до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Приватної науково-виробничої компанії «Інтербізнес» про стягнення 402 000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором оренди обладнання № 4325 від 30.12.2025, в частині здійснення розрахунків.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.06.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, поставлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
15.07.2026 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач, заперечуючи проти позову зазначає, що в силу ч. 6 ст. 762 ЦК України, оскільки обладнання перебувало в пошкодженому стані внаслідок пожежі, що виникла не з вини відповідача, що унеможливлювало користування ним, відповідач звільняється від сплати орендної плати за період, протягом якого орендоване майно не могло використовуватись. Також відповідач зазначає, що нарахування договірної штрафної санкції на заборгованість, яка була повністю та правомірно погашена до моменту відкриття судового провадження, прямо суперечить суті інституту цивільно-правової відповідальності та принципу добросовісності господарського судочинства. Крім того, відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру штрафу, в обґрунтування якого відповідач зазначає, що зважаючи на те, що заборгованість за Рахунком № 12 була добровільно погашена відповідачем до подання позову, а обладнання було викуплено у власність відповідачем із негайною (день у день) виплатою позивачу 3 600 000,00 грн, що повністю нівелювало будь-які майнові втрати позивача, наявні підстави для зменшення розміру штрафу до 0,00 грн або символічного мінімального розміру, виходячи з принципів розумності, пропорційності та справедливості у господарських відносинах.
20.07.2026 представником позивача подано відповідь на відзив.
22.07.2026 представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва 

ВСТАНОВИВ:

30 грудня 2025 року між Фізичною особою-підприємцем Гушпіт Мариною Олександрівною (далі - орендодавець, позивач) та Приватною науково-виробничою компанією «Інтербізнес» (далі - орендар, відповідач) укладено Договір оренди обладнання № 4325 (далі - Договір), за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове оплатне користування обладнання. Орендар використовує отримане за цим Договором обладнання виключно за функціональним призначенням у власній господарській діяльності, на власний ризик, дотримуючись вимог законодавства України, вимог до експлуатації обладнання, правил техніки безпеки та положень цього Договору.
Найменування обладнання, його стан та комплектність, технічні характеристики (інші особливості в разі необхідності), загальна вартість, ціна та строк оренди по кожній одиниці обладнання, інші умови оренди зазначаються у відповідних Специфікаціях до цього Договору та Актах прийому-передачі обладнання (п. 2.3 Договору).
Відповідно до п. 3.1 Договору розмір орендної плати визначається в гривнях. Вартість оренди обладнання погоджується сторонами з врахуванням терміну оренди й режиму роботи обладнання та вказується у відповідних Специфікаціях до цього Договору. 
За умовами п. 3.2 Договору орендна плата впродовж всього періоду оренди обладнання сплачується орендарем авансовими платежами на підставі рахунків, які надаються йому орендодавцем згідно з умовами даного Договору впродовж 3 банківських днів, якщо сторони не дійшли письмової згоди про інше. 
Але в будь-якому випадку орендна плата має бути сплаченою орендарем не пізніше, ніж впродовж 5 банківських днів з дати підписання сторонами (чи орендодавцем в односторонньому порядку згідно умов п. 3.5 даного Договору) актів наданих послуг, які надаються орендодавцем згідно з умовами даного Договору. 
У пунктах 3.3 та 3.4 Договору узгоджено, що час вимушеного простою обладнання, викликаного порушеннями орендарем законодавства України, правил розміщення та/або правил експлуатації обладнання, правил техніки безпеки та в період його ремонту, оплачується орендарем в розмірі добової орендної плати за кожну добу простою. 
В термін оренди не включається і не оплачується час простою обладнання з вини орендодавця. 
Згідно з п. 3.5 Договору впродовж всього терміну оренди обладнання орендодавець надає орендареві акти наданих послуг. Орендар зобов`язаний протягом 10 робочих днів після отримання Актів наданих послуг повернути один підписаний примірник орендодавцю, або дати письмову мотивовану відмову від його підписання із обов`язковим зазначенням причини.
Якщо протягом 10 робочих днів з дати надання орендареві Актів наданих послуг, він не повернув орендодавцеві його підписаний примірник і не надав письмову мотивовану відмову від його підписання, послуги оренди обладнання вважаються наданими орендодавцем належним чином і прийнятими орендарем без зауважень. Акт наданих послуг в такому випадку підписується орендодавцем в односторонньому порядку з проставленням відповідної відмітки. 
Відповідно до п. 3.6 Договору рахунки, акти прийому-передачі обладнання, акти наданих послуг та інші документи за цим Договором можуть бути надіслані однією стороною на електронну пошту іншої сторони, за адресою що вказана в цьому Договорі. У випадку наявності судового спору доказом такого направлення може бути фіксація направлення відповідного документу на електронну пошту за адресою, що вказана в даному Договорі.
У пункті 3.8 Договору узгоджено, що у випадку затримки орендарем оплати орендної плати на строк понад 3 банківських дні, орендодавець має право здійснити в односторонньому порядку заходи по припиненню користування обладнанням, опечатати його, або вилучити обладнання у орендаря та вимагати стягнення неустойки за прострочення оплати згідно з законодавством та цим Договором. Всі витрати по демонтажу та поверненню обладнання орендодавцем в такому випадку покладаються на орендаря та сплачуються ним протягом 3 днів після отримання відповідного рахунку орендодавця.
У відповідності до п. 6.5 Договору у разі виходу обладнання з ладу експлуатація обладнання негайно зупиняється, а обладнання підлягає опечатуванню. Орендар відразу ж має викликати спеціалістів орендодавця, які разом з представниками орендаря проводять огляд та діагностику обладнання за результатами якої складається Акт дефектації обладнання, що підписується представниками сторін.
У разі відсутності представника орендаря при проведенні огляду та діагностики обладнання і/або його відмови підписувати Акт дефектації обладнання без вказання причин, Акт дефектації підписується орендодавцем в односторонньому порядку та вважається прийнятим орендарем.
У разі мотивованої відмови орендаря підписувати Акт дефектації обладнання з вказанням причин, орендар має право, за погодженням орендодавця, залучити незалежну експертну організацію для складання тристороннього Акту дефектації.
Згідно з п. 9.2 Договору за порушення орендарем термінів оплати наданих орендодавцем послуг, орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожний день такого прострочення, якщо терміни оплати порушено більше ніж на 30 календарних днів, орендар за вимогою орендодавця додатково сплачує штраф у розмірі 20% від суми простроченого платежу.
Договір набирає чинності з дати його підписання та скріплення печатками сторін (за наявності), і діє протягом 365 календарних днів з дати його підписання. Строк дії цього Договору продовжується на кожний наступний (один) рік на тих же умовах, якщо жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про намір розірвати цей Договір не пізніше ніж за 30 календарних днів до дати закінчення поточного строку дії цього Договору (п. 11.1 Договору).
Додатками № 1 та 2 до Договору сторонами узгоджено Вимоги до місця встановлення, підключення та експлуатації обладнання та Специфікацію № 1, відповідно до якої предметом оренди є дизель-генератор Caterpillar 700 у всепогодному шумопоглинаючому капоті (s/n CAT00000AG4CO4003).
Відповідно до Специфікації, термін оренди обладнання з 31.12.2025 до 06.01.2026 з можливістю продовження терміну оренди за взаємної згоди сторін; згідно з п. 3.1 Договору вартість однієї доби оренди обладнання становить 10 000,00 грн.
31 грудня 2025 року за актом прийому-передачі обладнання в оренду позивач передав, а відповідач прийняв в оренду дизель-генератор Caterpillar 700 у всепогодному шумопоглинаючому капоті (s/n CAT00000AG4CO4003).
Сторонами складено та підписано без заперечень та зауважень Акт огляду дизель-генератора Caterpillar 700 б/д б/н, відповідно до якого, 04.02.2026 представниками орендаря були викликані представники орендодавця для огляду генератора після пожежі, що сталася вночі з 03.02.2026 на 04.02.2026.
За результатами поверхневого огляду генератора виявлено: пошкодження вогнем радіатора охолодження двигуна з патрубками; пошкодження вентилятора охолодження радіатора; пошкодження турбіни двигуна; пошкодження кришки силового альтернатора і кабелів живлення; на генераторі та внутрішніх стінках контейнера всюди присутні сліди капоті; пошкодження ізоляції проводки двигуна.
За результатами огляду сторони домовились викликати офіційного представника Caterpillar для проведення дефектації та визначення ступеня пошкодження генератора, а також терміни і вартість його відновлювального ремонту.
Відповідно до наряду-замовлення № CAT00000VM1Z00708 від 09.02.2026 встановлено необхідні види робіт для відновлення роботи дизель-генератора Caterpillar 700.
На виконання умов Договору сторонами складено та підписано Акти надання послуг № 12 від 03.02.2026 на суму 30 000,00 грн (період оренди з 01.02.2026 по 03.02.2026), № 13 від 10.02.2026 на суму 35 000,00 грн (період оренди з 04.02.2026 по 10.02.2026), № 17 від 17.02.2026 на суму 35 000,00 грн (за період оренди з 11.02.2026 по 17.02.2026).
10 квітня 2026 року сторонами складено та підписано Додаткову угоду № 1 до Договору, за умовами якої сторони дійшли згоди, що передане в оренду за Договором обладнання в процесі експлуатації зазнало пошкоджень, а саме: дизель-генератор Caterpillar 700 у всепогодному шумопоглинаючому капоті, який перебуває на об`єкті орендаря за адресою: Київська обл., Білоцерківський р-н., с. Телешівка, вулиця Малинова, 1. 
У відповідності до п. 1.2 Додаткової угоди, у зв`язку з неможливістю, або економічною недоцільністю відновлення обладнання, сторони погодили припинення оренди зазначеного обладнання та його викуп орендарем у власність у стані «як є» (з урахуванням наявних пошкоджень).
Згідно з п. 2.1 Додаткової угоди викупна вартість обладнання, за домовленістю сторін становить 3 600 000,00 грн. 
За умовами 2.2 Додаткової угоди орендар зобов`язується сплатити зазначену суму протягом 5 банківських днів з моменту підписання цієї Додаткової угоди. 
Нарахування орендної плати за користування даним обладнанням припиняється з дати отримання орендодавцем оплати згідно умов п.п. 2.1. цієї Додаткової угоди (п. 2.3 Додаткової угоди)
Право власності на Обладнання, згідно з п. 3.1 Додаткової угоди, переходить до орендаря з моменту повної оплати його викупної вартості, визначеної у п. 2.1 цієї Угоди.
Підписанням цієї Додаткової угоди орендар підтверджує, що він обізнаний про технічний стан та характер пошкоджень обладнання, претензій до орендодавця щодо якості обладнання не має та бере на себе всі ризики, пов`язані з його подальшим ремонтом та експлуатацією. 
Сторони погоджуються, що після виконання зобов`язань за цією Додатковою угодою, будь-які претензії щодо відшкодування збитків за пошкодження даного обладнання вважаються врегульованими (пункти 3.2 та 3.3 Додаткової угоди).
На виконання умов Додаткової угоди, за видатковою накладною № 59 від 10.04.2026 позивачем передано, а відповідачем прийнято дизель-генератор Caterpillar 700 у всепогодному шумопоглинаючому капоті вартістю 3 600 000,00 грн, який відповідачем оплачено згідно платіжної інструкції № 5578 від 10.04.2026 на суму 3 600 000,00 грн.
В подальшому, позивачем сформовано та підписано Акт надання послуг № 62 від 10.04.2026 на суму 260 000,00 грн (період оренди з 18.02.2026 по 10.04.2026), який разом з Претензією № 1 від 27.05.2026 щодо сплати заборгованості на суму 360 000,00 грн направлено 27.05.2026 відповідачу, та отримано останнім 04.06.2026.
Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначає, що заперечень на Акти чи рахунки у 10-денний строк позивачу не надходило, а отже акти відповідно до п. 3.5 Договору вважаються погодженими, в зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача орендну плату за період з 04.02.2026 по 10.04.2026 у розмірі 330 000,00 грн, а також нарахований на підставі 9.2 Договору штраф у розмірі 72 000,00 грн.
Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст.ст. 642, 643 Цивільного кодексу України.
Частина 1 ст. 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України).
Судом установлено, що укладений Договір за своєю правовою природою є договором оренди індивідуально визначеного майна, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.
У відповідності до ст. 760 Цивільного кодексу України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права.
За найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1 ст. 762 ЦК України). 
За умовами п. 3.2 Договору орендна плата впродовж всього періоду оренди обладнання сплачується орендарем авансовими платежами на підставі рахунків, які надаються йому орендодавцем згідно з умовами даного Договору впродовж 3 банківських днів, якщо сторони не дійшли письмової згоди про інше. 
Але в будь-якому випадку орендна плата має бути сплаченою орендарем не пізніше, ніж впродовж 5 банківських днів з дати підписання сторонами (чи орендодавцем в односторонньому порядку згідно умов п. 3.5 даного Договору) актів наданих послуг, які надаються орендодавцем згідно з умовами даного Договору. 
У пунктах 3.3 та 3.4 Договору узгоджено, що час вимушеного простою обладнання, викликаного порушеннями орендарем законодавства України, правил розміщення та/або правил експлуатації обладнання, правил техніки безпеки та в період його ремонту, оплачується орендарем в розмірі добової орендної плати за кожну добу простою. 
В термін оренди не включається і не оплачується час простою обладнання з вини орендодавця. 
Як вбачається з позовної заяви, предметом заявленого позову є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача орендної плати за використання дизель-генератора Caterpillar 700 у період після його пошкодження внаслідок пожежі та до моменту його викупу в пошкодженому стані відповідачем, з 04.02.2026 по 10.04.2026.
Відповідач в свою чергу, в заперечення заявленого позивачем позову з посиланням на приписи ч. 6 ст. 762 ЦК України зазначає, що звільняється від сплати орендної плати, оскільки не міг використовувати орендоване майно через обставини, за які відповідач не відповідає.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору сторонами складено та підписано Акти надання послуг № 12 від 03.02.2026 на суму 30 000,00 грн (період оренди з 01.02.2026 по 03.02.2026), № 13 від 10.02.2026 на суму 35 000,00 грн (період оренди з 04.02.2026 по 10.02.2026), № 17 від 17.02.2026 на суму 35 000,00 грн (за період оренди з 11.02.2026 по 17.02.2026).
Також, позивачем сформовано та підписано Акт надання послуг № 62 від 10.04.2026 на суму 260 000,00 грн (період оренди з 18.02.2026 по 10.04.2026), який разом з Претензією № 1 від 27.05.2026 щодо сплати заборгованості на суму 360 000,00 грн направлено 27.05.2026 відповідачу, та отримано останнім 04.06.2026, однак залишено без погодження.
Згідно з п. 3.5 Договору впродовж всього терміну оренди обладнання орендодавець надає орендареві акти наданих послуг. Орендар зобов`язаний протягом 10 робочих днів після отримання Актів наданих послуг повернути один підписаний примірник орендодавцю, або дати письмову мотивовану відмову від його підписання із обов`язковим зазначенням причини.
Якщо протягом 10 робочих днів з дати надання орендареві Актів наданих послуг, він не повернув орендодавцеві його підписаний примірник і не надав письмову мотивовану відмову від його підписання, послуги оренди обладнання вважаються наданими орендодавцем належним чином і прийнятими орендарем без зауважень. Акт наданих послуг в такому випадку підписується орендодавцем в односторонньому порядку з проставленням відповідної відмітки.
Однак, жодних заперечень як на Акти, так і на рахунки у 10-денний строк відповідачем не висловлювалось, а отже акти відповідно до п. 3.5 Договору вважаються погодженими
Разом з тим, суд також зазначає, що період обрахунку строку користування орендованим майном в орендних правовідносинах має значення за наявності будь-якого належного доказу, що підтверджує відповідні обставини, а не виключно акту надання послуг, який підтверджує перебування об`єкту оренди в орендаря, що може беззаперечно свідчити про фактичну можливість користування майном.
В аспекті застосуванні частини шостої статті 762 ЦК України до спірних правовідносин суд зазначає, що за змістом частини шостої статті 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.
У застосуванні частини шостої статті 762 ЦК України суд звертається до сталих та послідовних правових висновків Верховного Суду, за змістом яких:
- норма права, закріплена в частині шостій статті 762 ЦК України, визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає;
- обставини, зазначені у нормі частини шостої статті 762 ЦК України, повністю не охоплюються поняттям форс-мажорних обставин, адже на відміну від останніх, ознаками яких є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність, перші можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією орендодавця, тобто обставини згідно з частиною шостою статті 762 ЦК України можуть включати обставини непереборної сили та випадку, втім не обмежуються ними;
- відсутність у частині шостій статті 762 ЦК України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством;
- при оцінці судом таких обставин, у першу чергу, презюмується незмінність умов господарювання (користування майном) чи стану об`єкта оренди, а обов`язком орендаря є доведення належними та допустимими доказами наявність тих обставин, на які він посилається як на такі, що підтверджують факт неможливості використання ним орендованого майна з незалежних від нього причин.
Відповідач як на підстави настання для нього обставин неможливості використання орендованого майна згідно з умовами договору, за які він не відповідає, посилається на обставини пошкодження орендованого у позивача генератора внаслідок пожежі.
Як визнається сторонами спору та в силу приписів ч. 1 ст. 75 ГПК України така обставина не підлягає доказуванню, в ніч з 03.02.2026 на 04.02.2026 відбулось пошкодження орендованого відповідачем генератора внаслідок пожежі.
При цьому, позивач у позовній заяві зазначає, що: «Актом огляду дизель-генератора Caterpillar 700 від 04.02.2026 року встановлено, що в результаті недбалого ставлення працівників Орендаря до техніки безпеки, приєднання додаткового паливного бака, генератор загорівся і був пошкоджений. В якості доказу надається копія акту та фотографії з місця події.».
Відповідач в свою чергу відзиві на позовну заяву зазначає, що пожежа спричинена обставинами, що перебувають поза межами контролю відповідача, що підтверджується наявними матеріалами.
У відповідності до п. 6.5 Договору у разі виходу обладнання з ладу експлуатація обладнання негайно зупиняється, а обладнання підлягає опечатуванню. Орендар відразу ж має викликати спеціалістів орендодавця, які разом з представниками орендаря проводять огляд та діагностику обладнання за результатами якої складається Акт дефектації обладнання, що підписується представниками сторін.
У разі відсутності представника орендаря при проведенні огляду та діагностики обладнання і/або його відмови підписувати Акт дефектації обладнання без вказання причин, Акт дефектації підписується орендодавцем в односторонньому порядку та вважається прийнятим орендарем.
У разі мотивованої відмови орендаря підписувати Акт дефектації обладнання з вказанням причин, орендар має право, за погодженням орендодавця, залучити незалежну експертну організацію для складання тристороннього Акту дефектації.
Як вбачається з матеріалів справи, сторонами складено та підписано без заперечень та зауважень Акт огляду дизель-генератора Caterpillar 700 б/д б/н, відповідно до якого, 04.02.2026 представниками орендаря були викликані представники орендодавця для огляду генератора після пожежі, що сталася вночі з 03.02.2026 на 04.02.2026.
За результатами поверхневого огляду генератора виявлено: пошкодження вогнем радіатора охолодження двигуна з патрубками; пошкодження вентилятора охолодження радіатора; пошкодження турбіни двигуна; пошкодження кришки силового альтернатора і кабелів живлення; на генераторі та внутрішніх стінках контейнера всюди присутні сліди капоті; пошкодження ізоляції проводки двигуна.
За результатами огляду сторони домовились викликати офіційного представника Caterpillar для проведення дефектації та визначення ступеня пошкодження генератора, а також терміни і вартість його відновлювального ремонту.
Відповідно до наряду-замовлення № CAT00000VM1Z00708 від 09.02.2026 встановлено необхідні види робіт для відновлення роботи дизель-генератора Caterpillar 700.
Однак, ані Акт огляду, ані наряд-замовлення, не містить висновків, що загоряння генератора відбулось в результаті недбалого ставлення працівників орендаря до техніки безпеки та приєднання додаткового паливного бака, про які позивач зазначає у позовній заяві.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 910/7495/16 наведено висновок, відповідно до якого норма частини шостої статті 762 ЦК України визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно через обставини, за які орендар не відповідає.
Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відсутність у частині шостій статті 762 ЦК України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.
Отже, саме орендар повинен довести обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане, і він не відповідає за ці обставини.
Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 27.08.2019 у справі № 914/2264/17, від 18.08.2020 у справі № 910/10657/19, від 04.09.2024 у справі № 916/3470/23. 
При оцінці таких обставин презюмується незмінність умов господарювання (користування майном) чи стану об`єкта оренди, а орендар повинен подати докази наявності тих обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, а також довести, що ці обставини виникли з незалежних від нього причин, зокрема, внаслідок зміни кон`юнктури на ринку товарів, робіт, послуг, з вини орендодавця, через дію непереборної сили, тощо. Якщо орендар з незалежних від нього обставин протягом певного часу був повністю позбавлений можливості користуватися орендованим майном, то на підставі цієї ж норми закону він вправі порушувати питання і про повне звільнення його від внесення орендної плати (постанови Верховного Суду від 22.05.2019 у справі № 914/1248/18, від 27.08.2019 у справі № 914/2264/17, від 21.09.2021 у справі № 910/13158/20, від 20.10.2021 у справі № 911/3067/20, від 22.11.2022 у справі 911/654/21).
Однак, зазначаючи, що пожежа спричинена обставинами, що перебувають поза межами контролю відповідача, що підтверджується наявними матеріалами, відповідач жодного належного та допустимого доказу, який би свідчив, що відсутність його вини у пошкодженні орендованого генератора, як і в підтвердження обставин виникнення пожежі з незалежних від нього причин, до матеріалів справи не надає.
Разом з тим, у пунктах 3.3 та 3.4 Договору узгоджено, що час вимушеного простою обладнання, викликаного порушеннями орендарем законодавства України, правил розміщення та/або правил експлуатації обладнання, правил техніки безпеки та в період його ремонту, оплачується орендарем в розмірі добової орендної плати за кожну добу простою. 
В термін оренди не включається і не оплачується час простою обладнання з вини орендодавця. 
Жодного доказу наявності вини орендодавця у пожежі, внаслідок якої було пошкоджено орендований генератор, відповідачем до матеріалів справи не надав.
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
У пунктах 1 - 3 частини першої статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.
З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.
Суд зауважує, що чітке обґрунтування та аналіз є базовими вимогами до судових рішень та важливим аспектом права на справедливий суд.
Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є компетенцією виключно національних судів першої та апеляційної інстанцій. Проте зважаючи на прецедентну практику ЄСПЛ, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.
Однак, жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про протиправність поведінки орендодавця і виникнення пожежі в ніч з 03.02.2026 на 04.02.2026 не з вини орендаря, в оренді у якого перебував генератор, матеріали справи не містять, а відповідачем не надано, як і не заявлено клопотань про призначення судової експертизи, з метою визначення причин пожежі.
При цьому, як встановлено судом, 10 квітня 2026 року сторонами складено та підписано Додаткову угоду № 1 до Договору, за умовами якої сторони дійшли згоди, що передане в оренду за Договором обладнання в процесі експлуатації зазнало пошкоджень, а саме: дизель-генератор Caterpillar 700 у всепогодному шумопоглинаючому капоті, який перебуває на об`єкті орендаря за адресою: Київська обл., Білоцерківський р-н., с. Телешівка, вулиця Малинова, 1. 
В означеній Додатковій угоді у пункті 2.3 сторони також узгодили, що нарахування орендної плати за користування даним обладнанням припиняється з дати отримання орендодавцем оплати згідно умов п.п. 2.1. цієї Додаткової угоди.
Отже, укладаючи Додаткову угоду, сторони за взаємною згодою узгодили, що нарахування орендної плати припиняється з дати отримання орендодавцем оплати згідно умов п.п. 2.1. цієї Додаткової угоди, що також свідчить, що наведені відповідачем обставини, з урахуванням п. 3.3 Договору, не підпадають під наведені у ч. 6 ст. 762 ЦК України обставини, за яких орендар звільняється від сплати орендної плати.
Суд звертає увагу, що однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Отже, узгодивши викуп пошкодженого генератора згідно Додаткової угоди, сторони фактично врегулювали подію, пов`язану з пошкодженням генератора внаслідок пожежі, погодивши зокрема, що після виконання зобов`язань за цією Додатковою угодою, будь-які претензії щодо відшкодування збитків за пошкодження даного обладнання вважаються врегульованими, узгодивши при цьому момент припинення нарахування орендної плати.
Суд також враховує, що відшкодування збитків, пов`язаних з пошкодженням генератора не є тотожним орендній платі, проте з урахуванням викупу генератора орендодавця, а також узгодження періоду припинення нарахування орендної плати, сторони і узгодили відсутність претензії щодо відшкодування збитків за пошкодження даного обладнання, і як наслідок, досягнення сторонами згоди щодо умов укладеної Додаткової угоди свідчить також про необхідність застосування до спірних правовідносин доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується на давньоримській максимі "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). 
Так, по суті згаданий принцип римського права є вираженням equitable estoppel однієї з найважливіших доктрин загального права. В системі загального права ця доктрина спрямована на недопущення ситуації, в якій одна сторона може займати іншу позицію в судовому розгляді справи, що відрізняється від її більш ранньої поведінки або заяв, якщо це ставить протилежну сторону у невигідне становище. В основі цієї доктрини є принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони.
При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частина третя статті 13 ЦК України). Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 43 ГПК України, аналогічно частина перша статті 44 ЦПК України).
Тож, відповідач заперечуючи наявність підстав для сплати орендної плати на підставі ч. 6 ст. 762 ЦК України діє всупереч власній поведінці, оскільки попри укладення Додаткової угоди, з метою врегулювання правовідносин сторін, звільнення відповідача від сплати орендної плати в ній узгоджено не було.
Суд також враховує, що сторонами без заперечень та зауважень підписано Акти надання послуг № 12 від 03.02.2026 на суму 30 000,00 грн (період оренди з 01.02.2026 по 03.02.2026), № 13 від 10.02.2026 на суму 35 000,00 грн (період оренди з 04.02.2026 по 10.02.2026), № 17 від 17.02.2026 на суму 35 000,00 грн (за період оренди з 11.02.2026 по 17.02.2026), тобто за період після пошкодження орендованого генератора.
При цьому, з Акту надання послуг № 62 від 10.04.2026 на суму 260 000,00 грн (період оренди з 18.02.2026 по 10.04.2026) вбачається, що позивачем здійснено нарахування орендної плати при простої генератора лише у 50% від узгодженої сторонами вартості.
З урахуванням встановлених судом у цій справі фактичних обставин, з огляду на перебування генератора на момент пошкодження у користуванні орендарем, з урахуванням відсутності доказів його пошкодження з вини орендодавця та з огляду на умови укладеної Додаткової угоди, судом не встановлено обставин які підпадали б під підстави, передбачені частиною шостою статті 762 ЦК України, в зв`язку з чим вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за період з 04.02.2026 по 10.04.2026 у розмірі 330 000,00 грн підлягають задоволенню.
Щодо вимоги про стягнення з відповідача штрафу на підставі п. 9.2 Договору, суд зазначає наступне.
Згідно з п. 9.2 Договору за порушення орендарем термінів оплати наданих орендодавцем послуг, орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожний день такого прострочення, якщо терміни оплати порушено більше ніж на 30 календарних днів, орендар за вимогою орендодавця додатково сплачує штраф у розмірі 20% від суми простроченого платежу.
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно з ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач порушив строк сплати орендної плати за період з 04.02.2026 по 10.04.2026, сплативши лише 29.05.2026 заборгованість в розмірі 30 000,00 грн згідно платіжної інструкції № 6408.
Відтак, здійснивши перерахунок заявленого до стягнення розміру штрафу, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, судом встановлено, що стягненню з відповідача підлягає штраф у розмірі 72 000,00 грн.
Щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру неустойки 0%, суд зазначає наступне.
Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина 3 статті 551 Цивільного кодексу України).
При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.
Суд зауважує, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Так, обов`язок доказування переліку виняткових випадків, які мають істотне значення, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, покладається на сторону, до якої така санкція застосовується та кореспондується із обов`язком довести такою стороною, згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.
Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення штрафних санкцій.
Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.
Аналогічний висновок щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладений також у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 22.04.2019 у справі № 925/1549/17, від 30.05.2019 у справі № 916/2268/18, від 04.06.2019 у справі № 904/3551/18.
Разом з тим приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру штрафних санкцій фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.
Загальними засадами цивільного законодавства згідно зі статтею 3 Цивільного кодексу України є не тільки судовий захист цивільного права та інтересу; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, а й справедливість, добросовісність та розумність.
Господарський суд об`єктивно повинен комплексно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання) тощо.
Відповідач обґрунтовуючи необхідність зменшення розміру неустойки зазначає, що заборгованість за Рахунком № 12 була добровільно погашена відповідачем до подання позову, а обладнання було викуплено у власність відповідачем із негайною (день у день) виплатою позивачу 3 600 000,00 грн, що повністю нівелювало будь-які майнові втрати позивача, наявні підстави для зменшення розміру штрафу до 0,00 грн або символічного мінімального розміру, виходячи з принципів розумності, пропорційності та справедливості у господарських відносинах.
Реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтею 551 Цивільного кодексу України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суд повинен забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обставин справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.
Суд зазначає, що неустойка - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Водночас, неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.
Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за неналежне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.
Суд не зобов`язаний встановлювати всі можливі обставини, які можуть вплинути на зменшення пені; це не входить в предмет доказування у справах про стягнення пені. Відповідно до принципу змагальності суд оцінює лише надані сторонами докази і наведені ними аргументи. Суд повинен належним чином мотивувати своє рішення про зменшення пені, із зазначенням того, які обставини ним враховані, якими доказами вони підтверджені, які аргументи сторін враховано, а які відхилено (пункт 50 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.07.2021 у справі №916/878/20).
Приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України внормовано, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оцінюючи надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, суд зазначає, що наведені відповідачем обставини та подальший викуп обладнання відповідачем, жодним чином не корелюються з обов`язком зі здійснення розрахунків з орендної плати, і такі обставини не можуть бути підставами для зменшення розміру штрафних санкцій, оскільки означені посилання нівелюють інститут застосування штрафних санкцій за порушення зобов`язання, у даному випадку, порушення строків здійснення розрахунків.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва
ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю. 
2. Стягнути з Приватної науково-виробничої компанії «Інтербізнес» (03115, м. Київ, пр. Берестейський, буд. 121-В, оф. 106; ідентифікаційний код: 01200244) на користь Фізичної особи-підприємця Гушпіт Марини Олександрівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер картки платника податків: НОМЕР_1 ) заборгованість у розмірі 330 000 (триста тридцять тисяч) грн 00 коп., штраф у розмірі 72 000 (сімдесят дві тисяч) грн 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 824 (чотири тисячі вісімсот двадцять чотири) грн 00 коп. 
3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено: 20.08.2026

Суддя О.А. Грєхова