Справа №752/22863/24
Провадження № 2/752/686/26 

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

16.07.2026 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:
головуючого судді Чекулаєва С.О.,
за участі секретаря судового засідання Ільніцької І.С.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу 
за позовом  ОСОБА_1 
до ОСОБА_2 
про стягнення майнової шкоди 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якому просила суд стягнути з відповідачів на свою користь 87 279,60 грн майнової шкоди, 21 000,00 грн витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи та 1 211,20 грн судового збору.
Стислий виклад позиції позивача 
Вимоги позивача обґрунтовуються тим, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1 . 
Квартира № 84 у цьому ж будинку, яка розташована поверхом вище, належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності, по 1/2 частці кожному. 
12.06.2024, 01.07.2024, 15.07.2024 та 31.07.2024 відбулися залиття квартири позивача. За результатами обстеження працівниками ЖЕД 107 складено акти від 25.06.2024, 05.07.2024, 29.07.2024 та 05.08.2024, у яких зафіксовано пошкодження стелі, стін, підлоги та оздоблення приміщень квартири № 80 . У таких актах джерелом залиття квартири №80 визначено квартиру № 84 , зокрема халатне ставлення її мешканців до користування сантехнічними приладами, а в акті від 29.07.2024 - пошкодження бойлера у квартирі № 84 .
На замовлення позивача судовим експертом Стасюк Марією Юріївною проведено будівельно-технічне дослідження та складено висновок від 16.09.2024 № 102. За таким висновком загальний розмір майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, становить 87 279,60 грн. 
Позивач посилається на положення частин четвертої, п`ятої статті 319, частини першої статті 322, частини першої статті 356, частини першої статті 360, частини першої статті 1166 та частини першої статті 1192 ЦК України та зазначає, що відповідачі як співвласники квартири № 84 зобов`язані утримувати належне їм майно та нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними зі спільним майном. 07.10.2024 позивач надіслала кожному з відповідачів вимогу про відшкодування збитків, втім відповіді на зазначені вимоги не отримала.
03.12.2025 представник відповідачів, адвокат Балаєва Леся Анатоліївна, подала клопотання про долучення до матеріалів справи копії рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11.06.2025 у справі № 752/10066/24, яке набрало законної сили 12.07.2025. Зазначеним рішенням ОСОБА_3 визнано недієздатним з 13.03.2023, встановлено над ним опіку та призначено його опікуном ОСОБА_2 . 
У зв`язку з долученням зазначеного рішення суду та встановленими ним обставинами представник позивача, адвокат Богомаз Андрій Павлович, 26.12.2025 подав заяву про зміну підстав позову, в якій зазначив, що випадки залиття квартири позивача відбулися у період недієздатності ОСОБА_3 , а тому ОСОБА_2 має нести відповідальність як співвласниця квартири № 84 та як опікун недієздатної особи відповідно до частини першої статті 1184 ЦК України.
Стислий виклад позиції відповідачів 
У відзиві та письмових поясненнях представник відповідачів, адвокат Балаєва Леся Анатоліївна, заперечувала проти задоволення позову.
Представник відповідачів вказували, що акти про залиття квартири № 80 складені без участі відповідачів, не містять належно встановленої технічної причини залиття, не визначають конкретне місце пошкодження труби та не відповідають у повному обсязі формі акта, передбаченій додатком 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76. 
Представник відповідачів зазначала, що підтікання могло відбуватися з каналізаційних труб, зокрема труб каналізації сусідів, розташованих вище. Також вона посилалася на те, що будинок введений в експлуатацію у 1978 році, заміна каналізаційних труб у ньому не проводилася, а відповідальність за стан загальнобудинкових труб, на її думку, покладається на ЖЕК.
Також представник відповідачів не погодилася з експертною оцінкою, посилалися на завищення вартості збитків.
Представник відповідачів звертала увагу на психічне захворювання ОСОБА_3 та розгляд справи про визнання його недієздатним. Після ухвалення рішення у цивільній справі № 752/10066/24 представник відповідачів зазначила, що ОСОБА_3 не може самостійно нести відповідальність за завдану шкоду.
У відзиві на позов та письмових поясненнях на відповідь позивача представник відповідачів зазначала, що ОСОБА_2 після звернень позивача неодноразово викликала працівників ЖЕКу. За твердженням сторони відповідачів, 19.12.2024 під час огляду квартири № 84 сантехнік не виявив під раковиною пошкоджень або слідів зволоження.
Представник відповідачів у своїй заяві від 11.03.2026 заперечувала проти заяви представника позивача про зміну підстав позову від 26.12.2025, вважаючи, такою заявою одночасно змінено предмет і підстави позову та порушено процесуальний строк, встановлений статтею 49 ЦПК України.
Крім того, відповідачі посилалися на скрутне матеріальне становище, стан здоров`я ОСОБА_2 та неможливість сплатити вартість призначеної судом експертизи.
Процесуальні дії у справі
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2024 головуючим суддею у справі визначено суддю Голосіївського районного суду м. Києва Чекулаєва С.О.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01.11.2024 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 03.02.2025 задоволено заяву представника позивача про участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.02.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідачів про зупинення провадження у справі до розгляду справи № 752/10066/24 про визнання ОСОБА_3 недієздатним. 
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.02.2025, задоволено клопотання представника відповідачів, адвоката Балаєвої Лесі Анатоліївни, та призначено у справі комплексну судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання щодо технічних причин залиття квартири позивача, місця розташування труби, з якої відбувалося протікання, належності відповідної частини трубопроводу до мереж загального користування та пошкоджень, спричинених залиттям. Проведення експертизи доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, оплату її вартості покладено на відповідачів, а провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.
27.08.2025 матеріали справи повернуто Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз без проведення експертизи у зв`язку з несплатою відповідачами її вартості.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.09.2025 провадження у справі поновлено. 
Після виступів учасників справи, дослідження обставин справи та наявних доказів суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення.
Фактичні обставини, встановлені судом
ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування квартири від 03.07.2008.
Квартира № 84 у вказаному будинку належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності, по 1/2 частці кожному. Квартира № 84 розташована поверхом вище над квартирою № 80 .
12.06.2024 у квартирі № 80 сталося залиття, наслідки якого зафіксовані актом від 25.06.2024, складеним комісією ЖЕД 107 у складі провідного інженера, майстрів та слюсаря-сантехніка. Під час огляду виявлено сліди залиття у ванній кімнаті та коридорі. В акті зазначено, що причиною залиття квартири № 80 стало халатне ставлення мешканців квартири №84 розташованої вище до користування сантехнічними приладами.
01.07.2024 відбулося повторне залиття, наслідки якого зафіксовані актом від 05.07.2024. Комісією виявлено нові сліди залиття ванної кімнати у квартирі № 80 . Причиною залиття в акті також зазначено халатне ставлення мешканців квартири №84 до користування сантехнічними приладами.
15.07.2024 відбулося чергове залиття квартири позивача. В акті від 29.07.2024 зафіксовані пошкодження у ванній кімнаті, коридорі, житловій кімнаті та кухні. Причиною залиття комісією визначено пошкодження та вихід з ладу бойлера у квартирі №84 .
31.07.2024 відбулося наступне залиття, наслідки якого зафіксовані актом від 05.08.2024. Комісією виявлено додаткові сліди залиття ванної кімнати та зазначено, що залиття пов`язане з халатним ставленням мешканців квартири №84 до користування сантехнічними приладами. 
24.08.2024 судовим експертом Стасюк Марією Юріївною проведено візуально-інструментальне обстеження опоряджувальних покриттів приміщень квартири № 80 . Під час обстеження виявлено плями на стелі, відставання та здуття шпалер, здуття штучного паркету підлоги, пошкодження широкого дерев`яного порога дверної коробки, відставання керамічних плиток від основи тощо. 
Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 16.09.2024 № 102 (висновок підготовлений для подання до суду) загальний розмір майнової шкоди з урахуванням вартості ремонтно-будівельних робіт, завданої внаслідок залиттів квартири № 80 , що сталося двічі 12.06.2024 протягом доби, 01.07.2024, 15.07.2024 та 31.07.2024, джерелом яких була квартира № 84 , становить 87 279,60 грн.
За проведення експертного дослідження позивач сплатила 21 000,00 грн, що підтверджується заявою від 16.08.2024 на проведення експертизи/дослідження, договором про надання послуг з проведення експертизи від 16.08.2024 № 013/08-24, свідоцтвом судового експерта, висновком експерта від 16.09.2024 №102, додатком № 1 до висновку № 102 від 16.09.2024, рахунком-фактурою № 1608242 від 16.08.2024, квитанцією про оплату від 20.08.2024 та актом наданих послуг № 32 від 16.09.2024.
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 11.06.2025 у справі №752/10066/24, яке набрало законної сили 12.07.2025, ОСОБА_3 визнано недієздатним з 13.03.2023, над ним встановлено опіку та призначено його опікуном ОСОБА_2 .
Призначена судом комплексна будівельно-технічна експертиза не проведена через несплату відповідачами виставлених експертною установою рахунків. Іншого висновку експерта, який спростовував би розмір шкоди або встановлював іншу технічну причину залиття, відповідачі суду не надали.
Мотиви, з яких суд дійшов висновків, та закон, яким керувався суд
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.
Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до пункту 8 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
За змістом частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
У частинах першій та другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Реальними збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.
За статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними зі спільним майном.
Статтею 151 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок або квартиру, зобов`язані забезпечувати їх схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прилеглу територію та не допускати безгосподарного утримання майна.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. 
Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.
Такий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 13.11.2019 року під час розгляду цивільної справи 757/31418/15-ц, і суд вважає за необхідне застосувати його під час розгляду цієї справи.
Відповідно до пункту 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, у разі залиття або аварії квартири складається відповідний акт.
Суд враховує, що акти від 25.06.2024, 05.07.2024, 29.07.2024 та 05.08.2024 складені комісією ЖЕД 107, підписані її працівниками, містять дату та місце огляду, опис пошкоджених приміщень і оздоблення, а також відомості про джерело залиття. Відсутність підписів відповідачів та окремі відступи від рекомендованої форми акта самі по собі не спростовують зафіксованих комісією обставин.
Зміст усіх чотирьох актів є послідовним у частині того, що вода надходила з розташованої вище квартири № 84 . Акт від 29.07.2024 додатково містить конкретну причину - пошкодження бойлера у квартирі відповідачів. Факт повторюваності залиттів протягом нетривалого періоду, локалізація пошкоджень та розташування квартир підтверджують причинний зв`язок між станом і використанням сантехнічного обладнання співвласниками квартири № 84 та пошкодженням квартири позивача.
Посилання відповідачів на можливу несправність загальнобудинкових мереж ґрунтуються на припущеннях. Належних доказів аварії стояка або іншої частини внутрішньобудинкової системи, актів її обстеження, висновків спеціалістів чи документів про проведення аварійного ремонту відповідачі не надали.
Відповідачі наполягали на проведенні судової будівельно-технічної експертизи, і суд забезпечив їм таке процесуальне право ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.02.2025. Натомість призначена судом експертиза не була проведена через несплату її вартості відповідачами. 
Відповідно до статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто ухиляється та яке значення має експертиза, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. 

Суд оцінює несплату відповідачами призначеної за їхнім клопотанням експертизи разом з іншими доказами у справі. Відповідачі не скористалися наданим правом перевірити технічну причину залиття квартири № 80 та спростувати висновок експерта щодо розміру шкоди, тому їх заперечення не підтверджено належними доказами.
Відповідно до статей 102, 106 та 110 ЦПК України висновок експерта може бути поданий учасником справи, повинен містити докладний опис проведених досліджень та обґрунтовані відповіді на поставлені питання, а для суду не має наперед встановленої сили та оцінюється разом з іншими доказами.
Висновок експерта від 16.09.2024 № 102 складено атестованим судовим експертом Стасюк Марією Юріївною (свідоцтво №1408, видане 29.01.2010 рішенням Центральної експертно-кваліфікаційної комісії МЮ України та дійсне до 28.10.2024) після особистого обстеження квартири. У висновку будівельно-технічної експертизи наведено перелік виявлених пошкоджень, методику розрахунку, обсяг і вартість необхідних ремонтно-будівельних робіт та матеріалів. У висновку зазначено, що експерт обізнана про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок відповідно до статті 384 КК України.
Доводи відповідачів про завищення вартості ремонту не підтверджені відповідним кошторисом, рецензією, висновком спеціаліста або експерта. Не проведення позивачем ремонту до розгляду справи не свідчить про відсутність реальних збитків, оскільки стаття 22 ЦК України передбачає відшкодування також витрат, які особа мусить зробити для відновлення порушеного права.
З огляду на викладене суд приймає висновок експерта від 16.09.2024 № 102 як належний та допустимий доказ розміру майнової шкоди позивача.
Щодо заяви представника позивача, адвоката Богомаза Андрія Павловича, від 26.12.2025 про зміну підстав позову суд зазначає таке.
Предметом позову як до, так і після подання цієї заяви є відшкодування тієї самої майнової шкоди у загальному розмірі 87 279,60 грн, завданої тими самими випадками залиття квартири у червні-липні 2024 року. Позивач не заявила нової матеріально-правової вимоги та не змінила фактичні обставини залиття, характер пошкоджень або розмір загальної шкоди. Заява доповнює первісні підстави позову обставинами, встановленими рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 11.06.2025 у справі № 752/10066/24, яке набрало законної сили після відкриття провадження у цій справі, та містить обґрунтування щодо відповідальності ОСОБА_2 як співвласниці квартири № 84 та опікуна відповідача ОСОБА_3 на підставі частини першої статті 1184 ЦК України. Така заява подана після поновлення провадження 08.09.2025 та завчасно надіслана представнику відповідачів.
За таких обставин суд оцінює заяву від 26.12.2025 як доповнення підстав позову новими обставинами за умови збереження первісного предмета спору та не вбачає підстав для відмови в її задоволенні. Заперечення відповідачів у цій частині суд відхиляє.
Щодо відповідальності ОСОБА_3 суд зазначає таке.
Частиною четвертою статті 41 ЦК України встановлено, що відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун відповідно до статті 1184 ЦК України.
Згідно з частиною першою статті 1184 ЦК України шкода, завдана недієздатною фізичною особою, відшкодовується опікуном або закладом, який зобов`язаний здійснювати нагляд за нею, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини.
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 11.06.2025 у справі №752/10066/24, яке набрало законної сили 12.07.2025, ОСОБА_3 визнано недієздатним з 13.03.2023, тобто до настання усіх випадків залиття, та призначено його опікуном ОСОБА_2 . Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України встановлені цим рішенням обставини не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 проживала разом із ОСОБА_3 , здійснювала фактичний догляд за ним, була співвласницею квартири № 84 та мала можливість контролювати стан сантехнічного обладнання та його використання. Доказів того, що вона вживала достатніх заходів для запобігання повторним залиттям квартири № 80 або що шкода виникла виключно з незалежних від неї причин, суду не надано.
Таким чином, ОСОБА_2 несе відповідальність за завдану шкоду як співвласниця квартири № 84 , яка не забезпечила належного утримання та безпечного використання сантехнічного обладнання, а також як опікун недієздатного ОСОБА_3 .
Враховуючи встановлену недієздатність ОСОБА_3 на час заподіяння шкоди, правові підстави для покладення безпосередньо на нього обов`язку з її відшкодування відсутні.
За таких обставин позовні вимоги про стягнення 87 279,60 грн майнової шкоди з ОСОБА_2 є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 
Судові витрати
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи.
Частиною першою статті 139 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони визначається судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Позивач документально підтвердила сплату 21 000,00 грн за проведення судової будівельно-технічної експертизи. Висновок експерта був необхідний для встановлення розміру шкоди, безпосередньо пов`язаним із предметом спору та досліджений судом як письмовий доказ.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки вимога про відшкодування майнової шкоди задоволена у повному розмірі за рахунок ОСОБА_2 , з неї на користь позивача належить стягнути 21 000,00 грн витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи та 1 211,20 грн судового збору.
Керуючись статтями: 12, 13, 76-78, 81, 128, 131, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 280, 274, 275, 279, 352, 354 ЦПК України, суд 

ВИРІШИВ:
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди - задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_5 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; АДРЕСА_6 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) майнову шкоду у розмірі 87 279 (вісімдесят сім тисяч двісті сімдесят дев`ять) гривень 60 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_5 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; АДРЕСА_6 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) судові витрати, які складаються із витрат пов`язаних з проведенням судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 21 000 (двадцять однієї тисячі) гривень 00 копійок та судового збору у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; АДРЕСА_7 ).
Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; АДРЕСА_8 ).

Суддя: С.О. Чекулаєв