Справа № 149/3445/25
Провадження №2/149/182/26
Номер рядка звіту 61

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2026 м.Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Олійника І. В.,
за участі секретаря Янюк А. Й.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику заяву представника відповідача 1 – Поворознюка Б. М. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (відповідач 1), ОСОБА_3 (відповідач 2), ОСОБА_4 (відповідач 3), ОСОБА_5 (відповідач 4), ОСОБА_6 (відповідач 5), ОСОБА_7 (відповідач 6), ОСОБА_6 (відповідач 7), ОСОБА_8 (відповідач 8), третя особа: Хмільницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності, 

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області перебувала вищевказана цивільна справа.
Рішенням суду від 15.06.2026 року позов задоволено частково. Встановлено факт визнання батьківства ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внесено зміни до актового запису № 16 від 02.03.1960 року складеного виконавчим комітету Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області про народження ОСОБА_10 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказавши її батьком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У задоволенні вимоги про визнання права власності на спадкове майно – відмовлено.
18.06.2026 представник відповідача 1 подав заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення з позивача понесених відповідачем 1 витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн.
У судове засідання сторони та їх представники не з`явилися. Про дату, час та місце проведення засідання повідомлено належним чином.
Представник позивача подав заяву про проведення засідання у його відсутність.
Згідно з ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника відповідача 1, враховуючи наступне. 
Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).
Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представник відповідача 1 надав: договір від 06.01.2026; квитанцію про оплату 10000 грн; детальний опис наданих послуг, яким обґрунтовано розмір понесених витрат.
Наданими доказами підтверджено обґрунтованість понесених витрат, їх обсяг.
Разом з тим, за змістом п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (зокрема і витрати на правничу допомогу), у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як видно з позовної заяви, позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру та одну майнову вимогу.
Судом задоволено вимоги немайнового характеру, відмовлено у задоволенні майнової вимоги.
Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. Вказаний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 610/1905/18, від 01 березня 2023 року у справі № 332/81/21, від 27 березня 2024 року у справі № 127/7331/21.
Отже, оскільки за результатом розгляду вимогу пропорційності розподілу судових витрат за немайновими вимогами встановлення факту визнання батьківства та внесення змін до актового запису, які задоволено, точно визначити неможливо, у задоволенні майнової вимоги - відмовлено, а тому витрати на професійну правничу допомогу, понесені відповідачем 1 слід розподілити порівну, стягнувши з позивача на користь відповідача 1 - 5000 грн.
Враховуючи наведене, приймаючи до уваги співмірність, розумність, реальність витрат на правничу допомогу, ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника відповідача 1 про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:
Заяву представника відповідача 1 Поворознюка Б. М. про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 )витрати на правничу допомогу понесену відповідачем 1 у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.
У задоволенні решти вимог – відмовити.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст складено – 10.07.2026.

Суддя         Ігор ОЛІЙНИК