Справа № 692/697/26
Провадження № 2/692/659/26
13.07.26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 року Драбівський районний суд Черкаської області в складі: головуючого судді – Чепурного О.П., при секретарі – Бубир В.М., за участю представника позивача – Сафронової К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щ Драбів цивільну справу за позовом керівника Золотоніської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації, -

ВСТАНОВИВ:

Керівник Золотоніської окружної прокуратури звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що ОСОБА_1 будучи громадянкою іноземної країни на підставі рішення Великохутірської сільської ради від 01.03.2001 №16/9 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 3,01 га в адміністративних межах Великохутірської сільської ради серії ЧР 2-9-60, виданий 30.03.2001 Великохутірською сільською радою. Вказаний акт зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №60. Відповідачка є громадянкою іншої країни, з часу отримання земельної ділянки не відчужила належну їй на праві приватної власності земельну ділянку сільськогосподарського призначення, що свідчить про порушення вимог чинного законодавства, а тому вона підлягає конфіскації.
Представник позивача позов підтримав, просив суд його задовольнити. 
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена в встановленому законодавством порядку, причин неявки не повідомила.
Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, дійшов до наступного. 
Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 56 ЦПК України прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами у визначених законом випадках.
Представництво прокурором інтересів держави в суді відповідно до ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Обґрунтування наведені прокурором в позові щодо представництва в суді суд вважає достатніми для його звернення у суд, оскільки порушуються питання захисту інтересів держави, і інші державні органи не здійснили ефективний захист інтересів держави щодо захисту її майнових прав. 
Як вбачається з листа Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України інформацію щодо місця проживання, оформлення паспорта громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не встановлено.
Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю серія ЧР 2-9-60 від 30.03.2001 року ОСОБА_1 , яка мешкає в м. Санкт-Петербург росія, на підставі рішення В.Хутірської сільської ради народних депутатів передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,01 га, яка розташована на території В.Хутірської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №60.
Однак, після набуття земельної ділянки у власність, відповідачка протягом року їх не відчужила, будь-які зміни даних у державних реєстрах прав власності про це відсутні, як і дані щодо зміни (набуття) громадянства України.
Відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України земля в Україні є національним багатством і перебуває під особливою охороною закону.
Згідно ст. 19 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних.
У відповідності до ч. 5 ст. 22 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам.
Правовідносини, пов`язані з набуттям прав на землі сільськогосподарського призначення, прийнятих у спадщину нерезидентами, у т. ч. іноземними громадянами, врегульовано ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України, якою передбачено, що нерезиденти, у т.ч. іноземні громадяни, які успадкували право на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, зобов`язані відчужити її після реєстрації вказаних прав протягом одного року.
Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав. Земельна ділянка відповідачки була набута та зареєстрована за Земельним кодексом України, що прийнятий у 1990 році з подальшими змінами.
Право власності на земельну ділянку відповідачка набула з 30.03.2001 року.
Однак, у подальшому й по даний час земельна ділянка нею самостійно не відчужено, чим безпідставно порушено річний строк, установлений ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України.
Згідно пункту "е" ч. 1 ст. 140 Земельного кодексу України однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. З наданих суду доказів вбачається, що відповідачка не є громадянкою України, а відтак вона зобов`язана була у разі отримання сільськогосподарської землі у власність вчасно її відчужити, чого не зробила. 
Примусове припинення прав на земельну ділянку, у відповідності до п. "в" ч. 1 ст. 143 ЗК України, здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки.
Відповідно до ч. 2 ст. 145 ЗК України у разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.
Оскільки відповідач протягом року з часу переходу права власності на земельні ділянки їх не відчужив, то право власності на зазначені земельні ділянки слід примусово припинити, шляхом конфіскації.
У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92 цс13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. 
Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.
Виходячи з викладеного позовні вимоги суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають повному задоволенню.
Судові витрати слід покласти на відповідачку відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.
Керуючись ст.81, 125, 140, 145 Земельного кодексу України, ст. 4, 12, 81, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 280, 281, 282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовну заяву керівника Золотоніської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації - задовольнити.
Припинити громадянці ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 3,01 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить їй на праві приватної власності на підставі державного акту серії ЧР 2-9-286, виданого Великохутірською сільською радою та розташовану в адміністративних межах с. Великохутірської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Черкаської обласної прокуратури судові витрати в розмірі 3328 гривень 00 копійок.
Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з оголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий