ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2026 року | Справа №160/12675/26

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу №160/12675/26 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

12.05.2026 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 31.03.2026 №046050025422 щодо відмови призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на загальних підставах відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 із врахуванням до трудового стажу періодів роботи згідно трудової книжки від 01.09.1982 НОМЕР_1 ; періодів навчання згідно диплому від 26.09.1988 НОМЕР_2 та період навчання згідно атестату від 25.07.1981 №4279 та періодів роботи згідно довідок: №327 від 05.05.2025 з 24.06.1987 по 09.11.1987, з 26.02.1990 по 16.06.1993; № Г- 710 - В/25-02 від 06.05.2025 з 19.08.1981 по 19.08.1982; № Г 711 - В/25-02 від 06.05.2025 з 03.09.1982 по 01.09.1983, з 24.01.1984 по 25.04.1986; № 20/25-17 від 11.04.2025 з 12.10.1988 по 03.03.1989; період навчання згідно довідок № 194 від 29.04.2025 з 04.03.1988 по 26.09.1988 та № 01-09/304 від 02.04.2025 з 01.09.1980 по 20.07.1981, починаючи з 23.03.2026; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи згідно трудової книжки від 01.09.1982 НОМЕР_1 ; періоди навчання згідно диплому від 26.09.1988 НОМЕР_2 та період навчання згідно атестату від 25.07.1981 №4279 та періодів роботи згідно довідок: №327 від 05.05.2025 з 24.06.1987 по 09.11.1987, з 26.02.1990 по 16.06.1993; № Г- 710 - В/25-02 від 06.05.2025 з 19.08.1981 по 19.08.1982; № Г 711 - В/25-02 від 06.05.2025 з 03.09.1982 по 01.09.1983, з 24.01.1984 по 25.04.1986; № 20/25-17 від 11.04.2025 з 12.10.1988 по 03.03.1989; періоди навчання згідно довідок № 194 від 29.04.2025 з 04.03.1988 по 26.09.1988 та № 01-09/304 від 02.04.2025 з 01.09.1980 по 20.07.1981, та призначити і виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на загальних підставах відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058, починаючи з 23.03.2026. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 31.03.2026 №046050025422 їй було відмовлено у призначенні пенсії. Вважаючи рішення про відмову в призначенні пенсії протиправним, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.05.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 160/12675/25. Розглядати справу вирішено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
19.05.2026 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області отримало ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.05.2026 року, однак у строки встановлені ухвалою суду відзиву на позовну заяву не надало.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 23.03.2026 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком. 
Заяву позивача про призначення пенсії за віком розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та прийнято рішення № 046050025422 від 31.03.2026, яким на підставі статті 26 Закону № 1058 відмовлено у призначенні пенсії за віком в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи, визначеного законодавством (32 роки).
У рішенні зазначено, страховий стаж заявниці становить 29 років 8 місяців 14 днів, страховий стаж складає 21 рік 2 місяці 13 днів, до страхового стажу не враховано до загального страхового стажу період роботи згідно трудової книжки від 01.09.1982 НОМЕР_1 , оскільки оформлення трудової книжки не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162, а саме: на титульній сторінці трудової книжки зміна прізвища проведена з порушенням; не враховано до загального страхового стажу періоди навчання згідно диплому від 26.09.1988 НОМЕР_2 та період навчання згідно атестату від 25.07.1981 № 4279, оскільки ПІБ не відповідає паспортним даним заявниці; не враховані до загального страхового стажу періоди роботи згідно довідок: № 327 від 05.05.2025 з 24.06.1987 по 09.11.1987, з 26.02.1990 по 16.06.1993; № Г- 710 - В/25-02 від 06.05.2025 з 19.08.1981 по 19.08.1982; № Г 711 - В/25-02 від 06.05.2025 з 03.09.1982 по 01.09.1983, з 24.01.1984 по 25.04.1986; № 20/25-17 від 11.04.2025 з 12.10.1988 по 03.03.1989; період навчання згідно довідок № 194 від 29.04.2025 з 04.03.1988 по 26.09.1988 та № 01-09/304 від 02.04.2025 з 01.09.1980 по 20.07.1981, оскільки зазначене в довідках ПІБ не відповідає паспортним даним заявниці. Окремо свідоцтво про шлюб не надавалося. 
Позивач, вважаючи протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 046050025422 від 31.03.2026 року про відмову в призначенні пенсії за віком, звернулась до суду з даним позовом. 
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовано нормами Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з частиною 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
За приписами частини 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На час первісного заповнення трудової книжки позивача діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 №162 (Інструкція №162).
Відповідно до пунктів 2.2., 2.3. Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні -у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.
Записи виконуються арабськими цифрами (число та місяць двозначними). Наприклад, якщо робітника або службовця прийнято на роботу 5 січня 1984 р., у графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1938 р.) записується: "1984.05.01", у трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 р.: "05.01.84". 
Записи виконуються акуратно, пір`яною або кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору.
Відповідно до п. 2.11 та 2.12 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. 
Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. 
В подальшому наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 №58 затверджена нова Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників (Інструкція №58).
До трудової книжки вносяться, зокрема: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення (п. 2.2. Інструкції №58).
За вимогами пунктів 2.3., 2.4. Інструкції №58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637).
Відповідно до пунктів 1-2 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших-документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Отже, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній застосовуються норми Порядку №637 щодо підтвердження трудового стажу.
В даному випадку, позивачем було надано трудову книжку видану на ім`я ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 01.09.1982 року.
Приписами пункту 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За змістом наведених вище положень надання вказаних документів з метою визначення права на пенсію необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній.
В даному випадку під час розгляду заяви позивача відповідачем не було встановлено будь-яких суттєвих недоліків оформлення записів про роботу позивача у спірні періоди, записи у трудовій книжці виконані належними посадовими особами, засвідчені підписами уповноважених осіб та скріплені печатками. 
Також згідно пункту 8 Порядку №637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
Відповідно до пункту «д» частини 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах зараховується до стажу роботи, який дає право на пенсію.
Згідно вимог статті 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту», час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Виходячи з норм діючого законодавства вбачається, що періоди трудової діяльності зараховуються до страхового стажу при обчисленні пенсії за періоди до 01 січня 2004 року згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення», а після 01 січня 2004 року - Законом №1058-IV та до страхового стажу прирівнюється весь трудовий стаж, набутий до 01 січня 2004 року, відповідно, й періоди навчання за денною (очною) формою у навчальних закладах; час навчання підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
За змістом позовної заяви та наданих до суду доказів питання полягає у правомірності незарахування відповідачем до страхового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком, зокрема період роботи згідно трудової книжки від 01.09.1982 НОМЕР_1 , оскільки оформлення трудової книжки не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162, а саме: на титульній сторінці трудової книжки зміна прізвища проведена з порушенням; не враховано до загального страхового стажу періоди навчання згідно диплому від 26.09.1988 НОМЕР_2 та період навчання згідно атестату від 25.07.1981 № 4279, оскільки ПІБ не відповідає паспортним даним заявниці; не враховані до загального страхового стажу періоди роботи згідно довідок: № 327 від 05.05.2025 з 24.06.1987 по 09.11.1987, з 26.02.1990 по 16.06.1993; № Г- 710 - В/25-02 від 06.05.2025 з 19.08.1981 по 19.08.1982; № Г 711 - В/25-02 від 06.05.2025 з 03.09.1982 по 01.09.1983, з 24.01.1984 по 25.04.1986; № 20/25-17 від 11.04.2025 з 12.10.1988 по 03.03.1989; період навчання згідно довідок № 194 від 29.04.2025 з 04.03.1988 по 26.09.1988 та № 01-09/304 від 02.04.2025 з 01.09.1980 по 20.07.1981, оскільки зазначене в довідках ПІБ не відповідає паспортним даним заявниці. Окремо свідоцтво про шлюб не надавалося.
Так з титульного аркуша трудової книжки серії НОМЕР_3 від 01.09.1982 року вбачається, що власником трудової книжки є « ОСОБА_2 » (мовою оригіналу), дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 . Титульний аркуш містить в дужках прізвища « ОСОБА_3 » та « ОСОБА_4 », відтиск печатки та підпис особи, відповідальної за видачу трудових книжок, а також підпис особи на ім`я якої видана трудова книжка.
Суд звертає увагу, що анкетні дані викладені у трудовій книжці на ім`я позивача заповнені тільки російською мовою, дані ПІБ українською мовою відсутні.
Відповідно до атестату №4279 від 25.07.1981 року судом встановлено, що його видано ОСОБА_5 .
З довідки комунального закладу освіти «Криворізький Центр Підготовки та перепідготовки робітничих кадрів будівельної галузі" Дніпропетровської обласної ради" вбачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно навчалася в професійно-технічному училищі № 14, м. Кривого Рогу з 01.09.1980 року (наказ №22-к від 01.09.1980 року) по 20.07.1981 року (наказ № 8-к від 20.07.1981 року), за денною формою навчання. В атестаті № 4279 від 25.07.1981 року була допущена помилка в прізвищі ОСОБА_3 , вважати вірним ОСОБА_7 .
Згідно диплому серії НОМЕР_2 від 26.09.1988 року вбачається, що його видано ОСОБА_8 (укр.). 
З архівної довідки комунального закладу освіти «Криворізьквький професійний гірничо-технологічний ліцей» Дніпропетровської обласної ради» (КЗО «КПГТЛ`ДОР») від 29.04.2025 року №194 вбачається, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно навчалась в середньому професійно-технічному училищі № 30, нині комунальний заклад освіти «Криворізький професійний гірничо-технологічний ліцей» Дніпропетровської обласної ради», з 04.03.1988 року (наказ від 04.03.1988 року № 11-«к») по 26.09.1988 року (наказ від 26.09.1988 року № 80-«к») за професією «Збагачувальник широкого профілю».
Відповідно до свідоцтва про народження (повторне) серії НОМЕР_4 від 16.01.2007 року ОСОБА_9 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00030401342 від 16 квітня 2021 року до Державного реєстру актів цивільного стану громадян внесено реєстраційний запис, зокрема відомості про дружину: прізвище до реєстрації шлюбу – ОСОБА_7 , прізвище після реєстрації шлюбу – ОСОБА_10 , власне ім`я, по батькові: ОСОБА_11 .
Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видана ОСОБА_12 №327 від 05.05.2025, вбачається праця позивача в періоди з 24.06.1987 по 09.11.1987, з 26.02.1990 по 16.06.1993.
Відповідно до архівної довідки Виконкому Криворізької міської ради № Г-710-В/25-02 від 06.05.2025 року вбачається, що в особових картках звільнених працівників Будівельного управління № 1 тресту «Криворіжпівнічрудбуд» (04.1993 - 08.1994 pp. - Будівельно-монтажний підрозділ № 1 орендного будівельно-монтажного підприємства «Криворіжпівнічрудбуд»; 09.1994 - 06.2002 pp. - Будівельно-монтажний підрозділ № 1 ЗАТ «Криворіжпівнічрудбуд») „ ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 " (так у документі) значиться «каменщик зраз., участок №1» з 19 серпня 1981 року (наказ №191 к від 18.08.81); звільнена 19 серпня 1982 року «по переводу в СУ-3 комбината «Кривбасстрой» (наказ №217к від 19.08.82).
Згідно архівної довідки Виконкому Криворізької міської ради № Г711-В/25-02 від 06.05.2025 вбачається, що в особових картках звільнених працівників Будівельного управління №3 тресту «Кривбасрудбуд» (01.04.1992р. - будівельне управління №3 орендного будівельномонтажного підприємства «Кривбасрудбуд»; 13.01.1995р. Будівельне управління №3 ЗАТ «Кривбасрудбуд»; 01.04.1998р. - Будівельне управління №4 ЗАТ «Кривбасрудбуд») „ ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 " (так у документі) значиться «каменщик зраз., цех №2» з 03 вересня 1982 року (наказ №101 к від 01.09.82); звільнена 01 вересня 1983 року «с/ж» /ст.38 КЗОТ УССР/(наказ №75к від 01.09.83). В особових картках звільнених працівників Будівельного управління №6 тресту «Кривбасрудбуд» (01.04.1992р. - будівельне управління №6 орендного будівельномонтажного підприємства «Кривбасрудбуд»; 13.01.1995р. - Будівельне управління №6 ЗАТ «Кривбасрудбуд»; 01.04.1998р. - Будівельне управління №6 ЗАТ «Кривбасрудбуд») „ ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 " (так у документі) значиться «плиточникоммозаичником зраз., цех №3» з 24 січня 1984 року (наказ №6-к від 20.01.84); звільнена 25 квітня 1986 року «с/ж» /ст.38 КЗОТ УССР/ (наказ №140-к від 17.09.86)., з 19.08.1981 по 19.08.1982, з 03.09.1982 по 01.09.1983, з 24.01.1984 по 25.04.1986, з 12.10.1988 по 03.03.1989, з 04.03.1988 по 26.09.1988, з 01.09.1980 по 20.07.1981.
Довідкою ПРАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» № 20/25-17 від 11.04.2025 року підтверджено, що ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 дійсно працювала на Криворізькому Центральному гірничозбагачувальному комбінаті (перейменований в «Криворізький Державний Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» - наказ №16 від 20.01.1993 р), а саме: 12.10.1988 року прийнята малярем 3 розряду в ремонтно-будівельний цех, наказ про прийняття № 112к-1027 від 10.10.1988 року, 13.01.1989 року переведена машиністом конвеєра 2 розряду наскрізної комплексної бригади по виробництву і зневодненню концентрату Збагачувальної фабрики, наказ про переведення № 4к-57 від 11.01.1989 року, звільнена 03.03.1989 року в порядку ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, наказ про звільнення № 25к- 330 від 06.03.1989 року.
Відповідно до відомостей паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 виданого 07.11.2000 року, копія якого наявна в матеріалах справи, прізвище, ім`я та по-батькові позивача: - українською мовою: « ОСОБА_1 ».
Натомість суд зазначає, що відповідачем під час розгляду заяви позивача не було встановлено будь-яких недоліків оформлення записів про роботу та навчання позивача.
Суд звертає увагу, що в даному випадку, трудовою книжкою позивача повністю підтверджується її робота, записи про прийняття та звільнення виконані відповідно вимог Інструкції та мають всі необхідні реквізити: дати записів, номери та дати наказів, печатки та підписи посадових осіб.
Згідно пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року № 301 «Про трудові книжки» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
З цього приводу, суд зазначає, що позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, не може нести негативні наслідки за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, а тому, невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову в зарахуванні певний періодів до страхового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.
Наведені висновки узгоджуються з правою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, відповідно до якої на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Водночас, слід звернути увагу, що Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі по тексту - Порядок №22-1) встановлено, що орган, який призначає пенсію, надає допомогу особам, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії шляхом: доведення до відому заявника переліку відсутніх документів, які йому слід подати; або шляхом витребування від підприємств, установ та організацій в тому рахунку і від (архівних установ, контролюючих органів) подання додаткових документів, яких не вистачає.
Однак, матеріали даної справи не містять, а пенсійним органом в обґрунтування правомірності прийняття оспорюваного рішення не надано до суду доказів самостійного звернення до відповідних установ з метою отримання додаткових документів для підтвердження страхового стажу позивача.
Водночас, у постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17 (адміністративне провадження № К/9901/110/17) Верховний Суд погодився з висновками суду першої інстанції стосовно того, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Аналогічна позиція підтримана Верховним Судом у постанові від 11 травня 2022 року у справі № 120/1089/19-а.
Слід враховувати також актуальну практику Верховного Суду щодо спірних правовідносин, а саме позицію, що викладена у постанові від 28.01.2025 у справі №300/8132/23 про те, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж. Разом з тим, у разі якщо остання містить неправильні чи неточні записи про періоди роботи (тобто такі, з приводу яких виникають сумніви у їх достовірності) то для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи, визначені пунктом 3 Порядку №637. Також у разі неможливості одержання необхідних документів внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку (у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями) трудовий стаж може бути установлений на підставі показань не менше двох свідків , які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
У зв`язку із чим, суд дійшов висновку, що неврахування відповідачем під час вирішення питання про призначення позивачу пенсії відомостей про роботу носить формальний характер і не відповідає вимогам пенсійного законодавства. Відповідачем не було забезпечено розгляду наданої позивачем заяви про призначення пенсії за віком шляхом всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині скасування рішень Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області № 046050025422 від 31.03.2026 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо обраного способу захисту порушеного права.
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Разом з цим, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Отже, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, вихід за межі позовних вимог можливий, але повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, на захист яких поданий позов.
При цьому, адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями. Зокрема, частиною 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Аналіз зазначених норм, у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 Кодексу адміністративного судочинства України, свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог адміністративного позову, як і, відповідно, зміст постанови, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.
Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди навчання з 04.03.1988 по 26.09.1988, з 01.09.1980 по 20.07.1981 та періоди роботи з 24.06.1987 по 09.11.1987, з 26.02.1990 по 16.06.1993, з 19.08.1981 по 19.08.1982, з 03.09.1982 по 01.09.1983, з 24.01.1984 по 25.04.1986, з 12.10.1988 по 03.03.1989, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.03.2026 року щодо призначення пенсії за віком з урахуванням зарахованих до страхового стажу періодів навчання та роботи.
Позовна вимога про призначення і виплату пенсії за віком на загальних підставах відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058, починаючи з 23.03.2026 не підлягає задоволенню судом як передчасна, оскільки призначенню пенсії має передувати обрахунок органом пенсійного фонду страхового стажу роботи та навчання позивача та вирішення питання про призначення пенсії.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, та з урахуванням того, що позивачем доведено обґрунтованість пред`явленого позову, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Положеннями частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Водночас суд зауважує, що на користь позивача підлягає відшкодуванню вся сума судового збору, адже незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд визнав порушення законних прав позивача внаслідок протиправного рішення суб`єкта владних повноважень, і спір по суті вирішено на користь позивача.
Згідно частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою справляється судовий збір у сумі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Як вбачається з позовної заяви, вона подана через систему “Електронний суд”, а отже, судовий збір сплачений позивачем підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у розмірі 1064,96 грн.
При цьому, з матеріалів справи судом встановлено, що позивач сплатила судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1331,20 грн., що документально підтверджується квитанцією про сплату від 12.05.2026 року. 
Враховуючи вимоги частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» надміру сплачений судовий збір у розмірі 266,24 грн. може бути повернутий позивачу на підставі її клопотання.
Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 1064,96 грн. підлягає стягненню на користь позивача.
Керуючись статтями 2, 242-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-
УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_6 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, код ЄДРПОУ 21910427) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 046050025422 від 31.03.2026 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди навчання з 04.03.1988 по 26.09.1988, з 01.09.1980 по 20.07.1981 та періоди роботи з 24.06.1987 по 09.11.1987, з 26.02.1990 по 16.06.1993, з 19.08.1981 по 19.08.1982, з 03.09.1982 по 01.09.1983, з 24.01.1984 по 25.04.1986, з 12.10.1988 по 03.03.1989.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.03.2026 року про призначення пенсії за віком з урахуванням зарахованих до страхового стажу періодів навчання та роботи.
В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1064,96 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська