Справа № 128/5165/25

РІШЕННЯ
Іменем України

18 серпня 2026 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі
головуючого судді Карпінської Ю.Ф.,

за участю секретаря Дусанюк Н.О.,
за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
УСТАНОВИВ:

ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи позовні вимоги тим, що «20.02.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Кредіплюс"» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №172215 на суму 6 667,00 грн. Відповідач приєднався до умов кредитного договору шляхом введення одноразового ідентифікатора еа2487f0. На виконання умов кредитного договору 20.02.2025 первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням на платіжну картку № НОМЕР_1 . 16.04.2025 між первісним кредитором та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №16042025, за яким до позивача перейшло право вимоги до відповідача. Загальна сума заборгованості відповідача 12 271,02 грн, з яких: 6 667,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 3 903,02 грн - заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом, 501,00 грн - заборгованість за комісією; 1 200,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями. Просять стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №172215 від 20.02.2025 у загальному розмірі 11 071,02 грн, а також судові витрати, понесені на сплату судового збору в сумі 2 422,40 грн та на правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн».
Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою судді від 26.12.2025 відкрив провадження у даній справі та призначив судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження; витребував з Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» інформацію, чи емітувалась на ім?я  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) платіжна картка НОМЕР_3; про факт зарахування коштів на картковий рахунок - маска картки НОМЕР_3 у період з 20.02.2025 до 25.02.2025 у сумі 5 000,25 грн; чи емітувалась будь-яка інша платіжна картка на ім?я  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ); чи є/був номер телефону НОМЕР_4 фінансовим номером телефону за картковим рахунком - маска картки НОМЕР_3 та чи знаходиться/знаходився вказаний номер телефону в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ); у разі підтвердження зарахування коштів ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на картковий рахунок - маска карти НОМЕР_3 за період з 20.02.2025 до 25.02.2025 у сумі 5 000,25 грн, надати інформацію у виді первинних документів бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що підтвердять дану інформацію; у випадку неможливості надати вищезгадані первинні документи, надати інші, прирівняні до них (довідки/листи, що підтверджують факт зарахування коштів на рахунок - маска карти Позичальника); надати повний номер рахунку - маска картки НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ); у випадку, якщо номер телефону НОМЕР_4 не знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за платіжною карткою - маска картки НОМЕР_3 , надати номери телефонів, що знаходяться/знаходились в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за платіжною карткою - маска картки НОМЕР_3 ; у випадку, якщо картковий рахунок - маска карти НОМЕР_3 не належить позичальнику, витребувати інформацію щодо особи, якій належить картковий рахунок - маска карти НОМЕР_3 .
02.02.2026 на виконання вимог ухвали від 26.12.2025 до Вінницького районного суду Вінницької області з АТ «Креді Агріколь Банк» надано інформацію щодо ОСОБА_1 
Вінницький районний суд Вінницької області заочним рішенням від 27.04.2026 задовольнив позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості; стягнув з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (код ЄДРПОУ 43541163) заборгованість за договором №172215 від 20.02.2025 у загальному розмірі 11 071,02 грн, з яких: 6 667,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 3 903,02 грн - заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом, 501,00 грн - заборгованість за комісією; стягнув з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (код ЄДРПОУ 43541163) понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. та на правничу допомогу в сумі 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.
Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою від 08.06.2026 задовольнив заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі № 128/5165/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості; скасував заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 27.04.2026 у цивільній справі № 128/5165/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та призначив справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, одноособово суддею.
18.08.2026 представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Довгалюк Л.І. подала письмові пояснення, в яких зазначила, що відповідач під час укладення кредитного договору та на даний час являється військовослужбовцем, тому, відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відсутні підстави для стягнення з нього відсотків за користування кредитом та неустойки. Крім того, оскільки сплата позичальником винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу є платою за послуги, що супроводжують кредит, тому пункти договору, які передбачають сплату такої винагороди є нікчемними, у зв`язку з чим підстави для нарахування банком комісії на підставі нікчемних умов договору, є безпідставними і вказані кошти не підлягають сплаті позичальником. Тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Юніт Капітал» щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за несплаченими процентами за користування кредитом в сумі 3 903,02 грн, за комісією в сумі 501,00 грн, судового збору в сумі 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу в сумі 5000 грн. 
У судове засідання 18.08.2026 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись судом в установленому законом порядку.
Представник позивача ТОВ «Юніт Капітал» у позовній заяві просив розгляд справи провести без участі представника позивача, не заперечують з приводу ухвалення заочного рішення.
Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Довгалюк Л.І. у попередньо поданих до суду письмових поясненнях просила засідання, призначене на 18.08.2026, проводити за відсутності відповідача та його представника. 
У частині третій статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 18.08.2026 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Оглянувши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Судом установлено, що 20.02.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Кредіплюс"» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №172215, згідно з яким кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 2.6 договору, надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п. 2.2.1 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором; сума кредиту - 6 667,00 грн; проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 390,00% річних, тип процентної ставки - фіксована; знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту - 1,00 грн, стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту - 100,00 грн; комісія за надання кредиту - 2 333,50 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення договору за ставкою 25,00% від загальної суми кредиту; загальний строк кредитування за цим договором складає 84 дні з 20.02.2025 (дата надання кредиту) до 15.05.2025. 
На підтвердження факту укладення кредитного договору до позову також долучено копію графіку платежів, копію договору про споживчий кредит (публічна частина), копію паспорту споживчого кредиту та Правила надання коштів та банківських матеріалів у кредит Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Кредіплюс"».
У листі АТ «Креді Агріколь Банк» від 30.12.2025, поданого на виконання вимог ухвали судді Вінницького районного суду Вінницької області від 26.12.2025, зазначено, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_5 ; 20.02.2025 було зарахування коштів на суму 5 000,25 грн.
З копії розрахунку заборгованості за договором №172215 від 20.02.2025 та виписки з особового рахунку ОСОБА_1 убачається, що заборгованість ОСОБА_1 за договором №172215 від 20.02.2025 становить 12 271,02 грн, з яких: 6 667,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 3 903,02 грн - заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом, 501,00 грн - заборгованість за комісією; 1 200,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями.
16.04.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Кредіплюс"» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (фактор) укладено договір факторингу №16042025, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Згідно з копією витягу з реєстру прав вимог №5 від 05.08.2025, ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 12 271,02 грн, з яких: 6 667,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 3 903,02 грн - заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом, 501,00 грн - заборгованість за комісією; 1 200,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями.
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У частині першій статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з частинами першою та другою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У частині другій статті 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
У статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 (справа № 2-383/2010) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
У Законі України «Про електронну комерцію» визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частин сьомої-дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
У статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Нормами статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.
Як убачається з копії договору №172215 від 20.02.2025 він підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису.
У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).
Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
Аналіз указаних норм свідчить, що частина перша статті 514 ЦК України регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором.
Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 (справа № 906/1174/18) зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Вказані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 (справа № 910/12525/20) зроблено висновок, що відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення частини першої статті 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
16.04.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Кредіплюс"» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (фактор) укладено договір факторингу №16042025, за яким ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 12 271,02 грн, з яких: 6 667,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 3 903,02 грн - заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом, 501,00 грн - заборгованість за комісією; 1 200,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями.
Отже, ТОВ «Юніт Капітал» набуло право вимоги відносно ОСОБА_1 , як боржника у зобов`язанні за договором №172215 від 20.02.2025, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія "Кредіплюс"» та ОСОБА_1 .
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). 
Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
У статті 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Установлено, що нарахування процентів та комісії кредитором здійснювалося за умовами договору №172215 від 20.02.2025, з якими відповідач ОСОБА_1 ознайомився та погодився.
Не заслуговують на увагу доводи сторони відповідача про нікчемність умов кредитного договору щодо сплати комісії за надання кредиту з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом, до складу яких, зокрема, включаються комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, у тому числі комісії за розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення та інші платежі.
Отже, наведена норма спеціального закону прямо передбачає можливість встановлення кредитодавцем комісій, пов`язаних із наданням та обслуговуванням споживчого кредиту, а також включення таких платежів до загальних витрат за кредитом, що враховуються при визначенні реальної річної процентної ставки.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.07.2022 (справа № 363/1834/17) зауважила, що практику застосування приписів ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів» під час вирішення питання про недійсність (оспорюваність, нікчемність) умови про плату (комісію) за управління кредитом (за обслуговування кредиту), інші подібні платежі у договорах про споживчий кредит треба формувати на підставі сукупного аналізу законодавства, чинного на момент укладення відповідного договору з урахуванням його неодноразової зміни.
З 10 червня 2017 року правове регулювання відносин у сфері споживчого кредитування здійснюється насамперед Законом України «Про споживче кредитування», який є спеціальним нормативно-правовим актом, а положення Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються лише в частині, що не суперечить цьому Закону.
Оскільки кредитний договір №172215 укладено 20.02.2025, тобто після набрання чинності Законом України «Про споживче кредитування», оцінка правомірності умов договору щодо сплати комісії має здійснюватися саме з урахуванням положень цього Закону.
Сам по собі факт включення до кредитного договору умови про сплату комісії за надання кредиту не свідчить про її нікчемність. Для висновку про недійсність таких умов необхідно встановити їх невідповідність вимогам закону або те, що відповідна комісія фактично стягувалася за дії, які не є самостійною послугою чи прямо суперечать законодавству.
Однак сторона відповідача, посилаючись на нікчемність зазначеної умови договору, не навела жодних конкретних доводів та не надала належних і допустимих доказів того, що спірна комісія була встановлена всупереч вимогам Закону України «Про споживче кредитування» або що її нарахування не відповідало умовам укладеного між сторонами договору.
За таких обставин суд не вбачає правових підстав для висновку про нікчемність положень кредитного договору щодо сплати комісії за надання кредиту, а тому відповідні доводи сторони відповідача є необґрунтованими.
Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Довгалюк Л.І. у поданих до суду письмових поясненнях вказує, що ОСОБА_1 з 25.02.2022 перебував та на даний час перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_6 оперативного з`єднання-1 корпусу Національної Гвардії України « ІНФОРМАЦІЯ_1 », тому має ряд соціальних гарантій і правовий захист, що передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей».
Згідно з ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Цей припис Закону є самостійною нормою і дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.
У постанові Верховного Суду від 15.07.2020 (справа №199/3051/14) зазначено, що позовні вимоги в частині стягнення процентів не можуть бути задоволенні судом, якщо буде встановлено (шляхом доведення обставин), що боржник (позичальник) має право на пільги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а без встановлення наявності у позичальника пільг є всі підстави для стягнення процентів.
ОСОБА_1 на підтвердження обставин поширення на нього положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до суду надав копію довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України №5210 від 06.09.2023, а також копію довідки начальника відділення кадрів військової частини НОМЕР_6 №2981. 
З наданих відповідачем документів убачається, що ОСОБА_1 з 25.02.2022 до даного часу перебуває на військовій службі.
На час укладення кредитного договору №172215 від 20.02.2025 та у період виконання його умов відповідач ОСОБА_1 проходив військову службу, тобто мав статус військовослужбовця Збройних Сил України.
Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами у розмірі 3 903,02 грн та за штрафними санкціями у розмірі 1 200,00 грн, оскільки на відповідача ОСОБА_1 поширюється дія положення частини п`ятнадцятої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Водночас у прохальній частині позовної заяви ТОВ «Юніт Капітал» просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором №172215 від 20.02.2025 у загальному розмірі 11 071,02 грн, що свідчить про те, що позивач не просить стягувати з ОСОБА_1 нараховані первісним кредитором штрафи у розмірі 1 200,00 грн.
За таких обставин позовну заяву ТОВ «Юніт Капітал» треба задовольнити частково, а саме: стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за договором №172215 від 20.02.2025 у загальному розмірі 7 168,00 грн, з яких: 6 667,00 грн - заборгованість за кредитом, 501,00 грн - заборгованість за комісією.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява № 4909/04).
Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Довгалюк Л.І. у поданих до суду письмових поясненнях також просила відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Юніт Капітал» щодо стягнення з ОСОБА_1 судового збору в сумі 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу в сумі 5000 грн.
Жодного обґрунтування підстав для відмови у стягненні витрат, понесених на сплату судового збору та на правничу допомогу, сторона відповідача не зазначила. 
Пільги щодо сплати судового збору визначено у статті 5 Закону України «Про судовий збір», однаксторона відповідача не навела жодної з підстав, передбачених цією нормою, за наявності якої ОСОБА_1 звільнявся б від сплати судового збору, та не надала жодних доказів. 
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків. 
Однак для звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» особа повинна мати статус військовослужбовця, а спір у справі повинен бути пов`язаний із проходженням нею військової служби, тобто професійною діяльністю особи, пов`язаною із обороною України.
Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 (справа №640/7310/19).
Тобто у даному випадку відсутні підстави, передбачені у статті 5 Закону України «Про судовий збір», для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору.
Водночас відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог позивача, у порядку, передбаченому статтею 141 ЦПК України, судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у сумі 1 568,40 грн (7 168,00 ? 2 422,40 / 11 071,02) треба стягнути з відповідача на користь позивача.
У частині другій статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У статті 59 Конституції України закріплено право кожної людини на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до частин першої та третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 (справа № 379/1418/18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Судом установлено, що 10.09.2025 між Адвокатським бюро «Соломко та партнери» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» було укладено договір про надання правничої допомоги №10/09/25-02.
Крім того, на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу до позову долучено копію додаткової угоди №25771367988 від 11.09.2025 до договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025, а також копію акту прийому-передачі наданих послуг від 25.11.2025, з якого убачається, що Адвокатським бюро «Соломко та партнери» надано Товариству з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» правничу допомогу щодо боржника ОСОБА_1 на суму 7 000,00 грн.
Отже, стороною позивача подано докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має урахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» указано, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2024 (справа № 686/5757/23) вказала, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.
Зважаючи на умови договору про надання правничої допомоги, виконані адвокатом роботи та надані послуги, а також те, що справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, існує напрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим, суд вважає, що заявлений розмір витрат сторони позивача не є співмірним зі складністю справи та виконаній адвокатом роботі, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати, понесені останнім на правничу допомогу, в сумі 3 000,00 грн.
Керуючись статтями 10, 12, 19, 81, 137, 141, 211, 247, 258-260, 263-265 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (код ЄДРПОУ 43541163) заборгованість за договором №172215 від 20.02.2025 у загальному розмірі 7 168 (сім тисяч сто шістдесят вісім) грн 00 коп., з яких: 6 667,00 грн - заборгованість за кредитом, 501,00 грн - заборгованість за комісією.
Решту позовних вимог - залишити без задоволення.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (код ЄДРПОУ 43541163) понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 1 568 (одна тисяча п`ятсот шістдесят вісім) грн 40 коп. та на правничу допомогу в сумі 3 000 (три тисячі) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», адреса місцезнаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 34, оф. 333.
Відповідач ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .
Дата складення повного судового рішення - 18.08.2026. 

СУДДЯ