Справа № 646/3746/25 
№ провадження 2/646/507/2026 
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 липня 2026 року     м.Харків
Основ`янський районний суд міста Харкова в складі:
головуючого - судді Благої І.С.,
з участю секретаря судового засідання Левченко В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Харків цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованість за кредитним договором в сумі 30476,16 грн. та судові витрати, які складаються з суми судового збору. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01.08.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 506391-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, що підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
ТОВ «Бізнес Позика» 01.08.2024 року направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір № 506391-КС-001 про надання кредиту. 01.08.2024 року ОСОБА_1 , прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 506391-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. 
ТОВ «Бізнес Позика» направлено ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-7172, на номер телефону НОМЕР_1 (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено. Таким чином, 01.08.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 506391-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 11000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_2 ,яку Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою про перерахування коштів (або платіжним дорученням). 
До теперішнього часу Боржник свої зобов`язання за Кредитним договором № 506391- КС-001 про надання кредиту не виконав, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором., що спричинило виникнення заборгованості, яка станом на 31.03.2024 становить 30476,16 грн., з яких: 11000,00 грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту; 17826,16 грн. сума прострочених платежів по відсотках; 1650,00 грн. сума прострочених платежів за комісією та судові витрати, які складаються з суми судового збору.

Рух справи

Ухвалою судді від 28.04.2025 року провадження у вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Ухвалою суду від 28.04.2025 року витребувано у АТ «Універсал Банк» інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: чи було емітовано банківську карту № НОМЕР_3 на ім?я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ); інформацію про рух грошових коштів по банківській картці № НОМЕР_3 за період з 01.08.2024 року (дата видачі кредиту) по 21.11.2024 року (дата закінчення терміну кредитування).
Ухвалою суду від 26.02.2026 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

Участь у справі сторін та інших учасників справи

Представник позивача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за відсутності позивача.
Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, повторно не з`явився у судове засідання з невідомих суду причин. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи відповідач не подавав.
Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи.
За таких обставин суд розглянув справу у заочному порядку згідно з приписами глави 11 ЦПК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що 01.08.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 506391-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідач через веб-сайт Кредитодавця шляхом введення логіну особистого кабінету та паролю особистого кабінету, ввійшов до особистого кабінету та з особистого кабінету через Інформаційно телекомунікаційну систему (ІТС) подав заявку на отримання кредиту, де відповідно вказав номер свого поточного (карткового) рахунку.
Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес позика» направлено ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-7172, на номер телефону НОМЕР_1 , який зазначений відповідачем у своїй анкеті в особистому кабінеті.
Таким чином, 01.08.2024 між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачем укладено договір № 506391-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором UA-7172у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до п. 2.1. договору кредитодавець надає позичальникові грошові кошти у розмірі 11 000,00 грн на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика» та Договором про надання кредиту. Передбачено, що строк кредиту - 16 тижнів; стандартна процентна ставка за кредитом - 1,5%, фіксована; денна процентна ставка - 1,15%; комісія за надання кредиту - 1650,00 грн.; строк дії договору до 21.11.2024 року; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 25351,46 грн; орієнтовна річна процентна ставка 23529,71 процентів.
Пунктом 3.2. кредитного договору визначено, що протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом нараховується за ставкою вказаною у п. 2.4. Договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору.
Пунктом 3.2.3. кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.
Відповідно до наданого АТ «Універсал Банк» листа від 06.05.2025 року та руху коштів по картці, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_3 , на яку 01.08.2024 року зараховано 11 000,00 грн.
ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 11 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника.
Відповідно до розрахунку заборгованості за вказаним кредитом ОСОБА_1 має заборгованість, яка станом на 31.03.2025 року становить 30476,16 грн., що складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 11000,00 грн.; за відсотками 17826,16 грн., за комісією - 1650,00 грн., по штрафам - 0 грн. 

Релевантне законодавство 

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У відповідності до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
У ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Так, згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
З урахуванням викладеного будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 2 ст. 1048 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Нормами частини першої статті 1048 ЦК України врегульовано правовідносини щодо сплати процентів саме за правомірне користування чужими грошовими коштами, коли боржник одержує можливість законно не сплачувати кредитору борг упродовж певного часу, а саме - упродовж строку кредитування, визначеному в кредитному договорі.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Релевантна практика Верховного Суду 

Відповідно до правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.
У постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23 (провадження № 61-17096св23) зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Мотиви, з яких виходив суд, та висновки суду

Судом встановлено, що шляхом акцептування оферти на сайті кредитодавця - https://bizpozyka.com/ 01.08.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 506391-КС-001, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 11000,00 грн. строком до 21.11.2024 року зі сплатою відсотків, обумовлених договором. Кредитний договір підписаний електронним одноразовим ідентифікатором UA-7172 у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
На виконання умов кредитного договору 01.08.2024 року ОСОБА_1 перераховано 11000,00 грн. на картку № НОМЕР_2 , яка зазначена ним в анкеті клієнта, що підтверджується випискою про рух коштів по картці відповідача, надана суду АТ «Універсал Банк».
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 506391-КС-001 станом на 31.03.2025 року за відповідачем обліковується борг в розмірі 30476,16 грн, у т.ч.: заборгованість за кредитом - 11000,00 грн., заборгованість по відсотках - 17826,16 грн., заборгованість по комісії - 1650,00 грн.
Щодо вимог про стягнення заборгованості за комісією суд зазначає наступне.
Пунктом 2.5. договору № 506391-КС-001 про надання кредиту від 01.08.2024 року передбачена комісія за надання кредиту. Включено суму нарахувань по комісії і до графіку платежів.
Відповідно до частин 1-2, 5, 8 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.
Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, вказаним законом безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію пов`язану з наданням кредиту.
Водночас, наявність такої комісії вимагає зазначення в кредитному договорі переліку додаткових та супутніх фінансових послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням/поверненням кредиту, що надаються позичальнику, адже, само по собі надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком банку/фінансової установи, й виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника.
Отже, умови договору про сплату комісії саме за надання кредиту, тобто за дії, які позивач ТОВ «Бізнес позика» здійснює на власну користь, є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, та мають наслідком істотний дисбаланс договірних прав і обов`язків та погіршення становища споживача, що за своєю природою є дискримінаційними.
Оскільки суд дійшов до висновку, що стягнення з відповідача заборгованості за комісією є неправомірною, то з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 28826,16 грн. 

Розподіл судових витрат

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.
Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2291,25 грн.
Керуючись ст.ст. 13, 81, 141, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Частково задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика».
Стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 506391-КС-001 від 01.08.2024 року у розмірі 28826 (двадцять вісім тисяч вісімсот двадцять шість) грн. 16 коп.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2291 (дві тисячі двісті дев`яносто одна) грн. 25 коп.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем/його представником в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено без змін за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості щодо учасників справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», місце знаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, ЄДРПОУ 41084239;
відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя     І.С. Блага